ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/289/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 (колегія суддів: Принцевська Н. М., Савицький Я. Ф., Ярош А. І.) та рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 (суддя Погребна К. Ф.) та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Буд" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 (колегія суддів: Принцевська Н. М., Савицький Я. Ф., Ярош А. І.) у справі
за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинестра Груп", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Буд", про скасування рішень державних реєстраторів, приведення приміщення у попередній стан,
за участю:
прокурора - Цимбалістого Т. О., 
представника позивача - Божинського В. В., 
представника відповідача-2 - Мартинчука В. В., 
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1. Заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинестра Груп" (далі - ТОВ "Джинестра Груп", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Буд" (далі - ТОВ "Бізнес Буд", відповідач-2), в якому просив: 
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області Карякіна К. А. (далі - державний реєстратор) від 08.09.2021 № 60250211 про припинення права власності ТОВ "Бізнес Буд" у зв`язку з виділом частки з об`єкта нерухомого майна (154/1000 частин нежитлових приміщень літ. Б загальною площею 789,4 кв. м), розташованого на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі (далі - об`єкт нерухомості/нежитлові приміщення);
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора від 08.09.2021 № 60249792, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ТОВ "Бізнес Буд" зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. Б площею 171 кв. м, яка розташована на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора від 08.09.2021 № 60249232, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ТОВ "Бізнес Буд" зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. Б площею 1395,4 кв. м, яка розташована на Французькому бульвару 28/30 у м. Одесі;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білостоцької М. Л. (далі - державний реєстратор, приватний нотаріус) від 14.12.2021 № 62285694, на підставі якого об`єкт нерухомого майна площею 171 кв. м, розташований на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі, зареєстрований за ТОВ "Джинестра груп"; 
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса від 14.12.20 № 62286170 21, на підставі якого об`єкт нерухомого майна площею 1395,4 кв. м, який розташований на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі, зареєстрований за ТОВ "Джинестра груп";
- визнати недійсним акт прийому-передачі нерухомого майна від 08.12.2021, укладений між ТОВ "Бізнес Буд" та ТОВ "Джинестра Груп", в частині передачі ТОВ "Джинестра Груп" у якості внеску до статутного капіталу нежитлової будівлі літ. Б, площею 1395,4 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Французький бульвар 28/30 та нежитлової будівлі літ. Б, площею 171 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Французький бульвар 28/30;
- зобов`язати ТОВ "Бізнес Буд" привести самочинно реконструйовані об`єкти площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м будівлі літ. Б, розташованої на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі, у відповідність до технічного паспорту, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, наявного в інвентаризаційній справі № 13336343.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ТОВ "Бізнес Буд" незаконно набуло право власності на об`єкт нерухомості, тому не мало право проводити його реконструкцію та здійснювати подальше відчуження шляхом внесення до статного капіталу ТОВ "Джинестра Груп" на підставі акта прийому-передачі від 08.12.2021, рішення єдиного учасника ТОВ "Бізнес Буд" від 08.12.2021 № 1/2021, протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Джинестра Груп" від 08.12.2021, тощо.
3. За доводами прокурора, фактична одна й та сама будівля площею 789,4 кв. м внаслідок здійснення ТОВ "Бізнес Буд" незаконної реконструкції була протиправно перетворена на два окремих об`єкти нерухомого майна площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м (загальна площа двох новоутворених об`єктів складає 1566,4 кв. м) та відчужена шляхом внесення до статутного капіталу ТОВ "Джинестра Груп" на підставі акту прийому-передачі від 08.12.2021.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
4. У лютому 2017 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ "Івент Менеджмент Груп" та ТОВ "Бізнес Буд" про витребування майна, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30, з чужого незаконного володіння.
5. Позов мотивований тим, що зазначене майно є державною власністю, а тому не могло бути відчужене без згоди уповноваженого органу державної влади - Фонду державного майна України.
6. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2018 у справі № 522/3777/17-ц позов прокурора задоволено, зокрема, витребувано з незаконного володіння ТОВ "Бізнес Буд" на користь Фонду державного майна України 154/1000 частин нежитлових приміщень, а саме: літ. Б - спальний корпус № 2, загальною площею 789,4 кв. м, розташованих за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30.
7. Постановою Одеського апеляційного суду від 11.06.2021, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2018 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
8. Постановою Верховного Суду від 27.07.2022 постанову Одеського апеляційного суду від 11.06.2021 скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2018 у справі № 522/3777/17-ц залишено в силі. 
9. Поряд з цим на підставі рішення державного реєстратора від 08.09.2021 № 60250211 право власності ТОВ "Бізнес-Буд" на будівлю площею 789,4 кв. м, розташовану за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/3. було припинено у зв`язку з виділом частки з об`єкта нерухомого майна, площа якого складала 789,4 кв. м. 
10. На підставі рішень державного реєстратора від 08.09.2021 № 60249792 та від 08.09.2021 № 60249232 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Бізнес Буд" зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. Б площею 171 кв. м та на нежитлову будівлю літ. Б площею 1395,4 кв. м. 
11. Тобто фактична одна й та сама будівля площею 789,4 кв. м перетворена на два окремих об`єкти нерухомого майна: площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м.
12. Підставою для такого поділу стали технічні паспорти від 25.08.2021, висновок б/н ТОВ "БТІ Південь", свідоцтво про право власності від 31.05.2014, заява від 03.09.2021 № 1027, видавник приватний нотаріус Левчук О. С., заява від 03.09.2021 № 993, видавник приватний нотаріус Левчук О. С., наказ від 10.03.2021 ТОВ "Бізнес Буд". 
13. Так, відповідно до зазначеного висновку ТОВ "БТІ Південь" щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна у фактичному користуванні ТОВ "Бізнес Буд" перебувало 1566,4 кв. м. Склад новоутворених об`єктів нерухомо майна складає 1395,4 кв.м та 171 кв. м. Оскільки за технічними показниками об`єкт має окремий вхід та може бути виділений в натурі, можливе утворення двох самостійних об`єктів площею 1395,4 кв. м та 171 кв. м.
14. В матеріалах цієї справи міститься лист Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини від 23.09.2022 № 01-21/519, в якому зазначено, що за адресою: Французький бульвар, 28-30 перебуває "Комплекс з трьох корпусів дач Анатри" (архітектор Дмитренко Ю. М.) 1913 року, що належить до об`єктів, що охороняються державою як пам`ятка культурної спадщини. Рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 15.08.1985 № 480 зазначені об`єкти прийняті під охорону держави як пам`ятки архітектури місцевого значення.
15. Прокурор зазначає, що шляхом співставлення викопіювання з "Історико-архітектурного опорного плану, проекту зон охорони, визначення меж історичних ареалів м. Одеси", затвердженого наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08 та технічного паспорту з інвентарної справи № 13336343 на будівлі, розташовані за зазначеною адресою, вбачається, що будівля літ. Б є однією з будівель пам`яток 1913 року ("Комплекс з трьох корпусів дач Анатри" (архітектор Дмитренко Ю. М.).
16. Відповідно до листа Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 24.11.2022 № 2337/10/01-12/2-22/1056 ТОВ "Бізнес Буд" проведені ремонтно-будівельні роботи на будівлі, розташованій на вул. Французький бульвар, 28-30 (літ. Б) без погодженої науково-проєктної документації та відповідного письмового дозволу.
17. Крім того, листом від 23.12.2022 № 2631/01-46/2-22/1286 Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації повідомив, що науково-проектна документація щодо проведення ремонтно-реставраційних робіт на зазначеній будівлі-пам`ятці не погоджувалася, дозвіл на проведення ремонтно-реставраційних робіт не надавався.
18. Таким чином, як вважає прокурор, ТОВ "Бізнес Буд" виконано будівельні роботи з реконструкції спірної будівлі (площа якої за правовстановлюючими документами складала 789,4 кв. м) без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено норми містобудівного законодавства, законодавства про охорону культурної спадщини, тощо.
19. Відсутність в Реєстрі будівельної діяльності інформації щодо реєстрації документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію спірного об`єкту будівництва за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30 підтверджена листом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 13.12.2022 № 01-6/314-пр, а також листом Державної інспекції архітектури та містобудування України, який надійшов електронним обміном (зареєстрований у прокуратурі за №11207-22 від 22.12.2022) на адресу останньої у відповідь на запит від 12.22.2022 № 52-9200вих-22. 
20. Надалі на підставі рішень приватного нотаріуса від 14.12.2021 № 62285694 та від 14.12.2021 № 62286170 об`єкти нерухомого майна площею 171 кв. м та площею 1395,4 кв. м зареєстровані за ТОВ "Джинестра груп".
21. Підставою для реєстрації зазначено акт прийому-передачі від 08.12.2021, рішення єдиного учасника ТОВ "Бізнес Буд" від 08.12.2021 № 1/2021, протокол загальних зборів учасників ТОВ "Джинестра груп" від 08.12.2021.
22. Також в матеріалах цієї справи міститься висновок експерта № 23-5885, в описовій частині якого зазначено наступне.
23. Нежитлова двоповерхова будівля флігеля площею 171 кв. м демонтована через обвалення, можливо було проведено протиаварійні та консерваційні роботи. Обвалення флігелю також підтверджується у висновку по оцінці технічного стану основних несучих та огороджувальних будівельних конструкцій 3-х поверхової будівлі з цокольним поверхом, що розташована у центральній частині м. Одеси, за адресою: Французький бульвар, 28/30, виконаний ПП "Проект" у 2016 році. 
24. По об`єкту дослідження площею 1395,4 кв. м проведено посилення кладки простінків і частин прорізів, що примикають; виконано розчищення поверхонь фасадних стін від штукатурки; демонтаж віконних та балконних блоків; проведена заміна деформованих конструкцій горищного перекриття, реконструкція та ремонт даху з надбудовою мансарди, встановлення металопластикових вікон на мансардному поверсі; вирівнювання підлоги, з посиленням конструкцій перекриття; в приміщеннях будівлі проведено ремонтно-будівельні роботи по частковому чорновому опорядженню стін, частково влаштовано чорнову підлогу, а також проведені роботи по улаштуванню та частковій заміни перекриття; у приміщеннях виконані будівельні роботи з демонтажу перегородок та влаштування додаткових перегородок.
25. Станом на момент проведення дослідження об`ємно-планувальні характеристики (лінійні розміри, площа, висота, конфігурація і склад приміщень), а також розташування несучих і самонесучих стін, перегородок, а також наявних у них дверних і віконних прорізів, розміщення внутрішніх архітектурних елементів на об`єктах площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м будівлі літ. Б, розташованої на Французькому бульварі, 28/30 та 154/1000 частин нежитлових приміщень, а саме, літ. Б - спальний корпус № 2, загальною площею 789,4 кв. м, розташованої на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі, відрізняються між собою, що свідчить про те, що в виконання будівельних робіт площа, лінійні розміри, склад приміщень тощо змінилися.
26. Пунктом 2 зазначеного висновку на запитання "Чи можлива перебудова об`єктів площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м будівлі літ. Б, розташованої по Французькому бульвару 28/30 у м. Одесі, у відповідність до технічного паспорту, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради", наявного в інвентаризаційній справі № 13336343 без їх істотної зміни (наприклад, їх знесення, змінення. заміни, переміщення (перенесення) на інші місця)?" експертам була дана наступна відповідь: "Через зміну об`ємно-планувальних характеристик (лінійні розміри, площа, висота, конфігурація і склад приміщень), а також керуючись статтею 22 Закону України "Про охорону культурної спадщини", перебудова об`єктів площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м будівлі літ. Б, розташованої по Французькому бульвару 28/30 у м. Одесі, у відповідність до технічного паспорту, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради", наявного в інвентаризаційній справі № 13336343 без їх істотної зміни (наприклад, їх знесення, змінення, заміни, переміщення (перенесення) на інші місця не можлива.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
27. 09.04.2025 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.
28. Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування рішень державних реєстраторів, суд зазначив, що задоволення цих вимог не призведе до відновлення володіння державою в особі Фонду державного майна України спірним майном, вони не є ефективним засобом захисту прав позивача. За висновками суду, саме вимога про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстровано на праві власності, відповідає характеру спірних правовідносин і призводить до ефективного захисту прав власника.
29. Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсним акту прийому-передачі нерухомого майна від 08.12.2021, укладеного між ТОВ "Бізнес Буд" та ТОВ "Джинестра Груп", суд вказав, що прокурором не зазначено та жодним чином не обґрунтовано підстави, з яких відповідний акт має бути визнаний недійсним.
30. Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання ТОВ "Бізнес Буд" привести самочинно реконструйовані об`єкти у відповідність до технічного паспорту, суд виходив з того, що:
- будівля літ. Б, яка розташована на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі - пам`ятка архітектури почату ХХ століття, особняк у складі комплексу "Дач Анатри", спороджений у 1913 році за проектом архітектора Дмитренка Ю. М., прийнятий під охорону держави рішенням Одеського виконавчого комітету від 15.08.1985 № 480 як пам`ятка архітектури місцевого значення;
- в процесі розгляду справи, 23.10.2023 судом першої інстанції призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення експертів, зокрема, було поставлено наступне питання: чи можлива перебудова об`єктів площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м будівлі літ. Б, розташованих на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі, у відповідність до технічного паспорту, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, наявного в інвентаризаційній справі № 13336343, без їх істотної зміни (наприклад, їх знесення, змінення. заміни, переміщення (перенесення) на інші місця)?;
- за наслідком проведеної експертизи 19.11.2024 до суду першої інстанції надійшов висновок експерта № 23-5885, яким встановлено неможливість приведення спірного об`єкту в попередній стан без його істотних змін, зокрема, знесення, змінення, переміщення (перенесення), що в свою чергу заборонено статтею 22 Закону України "Про охорону культурної спадщини";
- у такий спосіб, за висновком суду, задоволення цієї позовної вимоги фактично матиме негативні наслідки для спірного об`єкту, який є об`єктом культурної спадщини та охороняється державою в особі її уповноважених органів, та буде порушувати основні засади охорони культурної спадщини, які, в першу чергу, направлені на його збереження.
31. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ "Бізнес Буд" привести самочинно реконструйовані об`єкти площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м будівлі літ. Б, розташованої на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі, у відповідність до технічного паспорту, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, наявного в інвентаризаційній справі № 13336343. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
32. Частково задовольняючи позовні вимоги прокурора, апеляційний суд виходив з того, що ТОВ "Бізнес Буд" в період перебування справи № 522/3777/17-ц на розгляді здійснив реконструкцію та поділ спірного нерухомого майна за відсутності дозвільних документів та згоди власника, чим порушив права останнього на вільне володіння, користування та розпорядження ним.
33. Отже, за висновком апеляційного суду, позов прокурора про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном (негаторний позов) шляхом зобов`язання ТОВ "Бізнес Буд" привести самочинно реконструйовані об`єкти площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м у попередній стан відповідає належному способу захисту прав, а права держави підлягають захисту саме у такий спосіб, що забезпечить власнику реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном. 
34. При цьому апеляційний суд зазначив, що наявний в матеріалах справи висновок експерта свідчить виключно про ймовірність виникнення певних складнощів при приведенні самочинно реконструйованих об`єктів у відповідність до технічного паспорту, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, наявного в інвентаризаційній справі № 13336343, але аж ніяк не про те, що судове рішення не може бути виконане боржником взагалі.
35. Крім того, постановою апеляційного суду від 06.11.2025 скасовано додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2025 та відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Бізнес Буд" про ухвалення додаткового рішення.
Короткий зміст касаційних скарг 
36. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
37. Підставою касаційного оскарження прокурор визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на ухваленні судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 372/3737/19, від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 щодо належного способу захисту та можливості оскарження і визнання недійсним кінцевого результату комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу товариства - правочину, оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна. 
38. Крім того, прокурор наполягає на відсутності висновку Верховного Суду з питання застосування статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах з приводу забезпечення виконання рішення іншого суду про витребування на користь держави в особі Фонду державного майна України нерухомого майна, яке було самочинно реконструйовано, поділено та передано іншій юридичній особі.
39. В свою чергу у касаційній скарзі ТОВ "Бізнес Буд" просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
40. Підставою касаційного оскарження ТОВ "Бізнес Буд" визначив пункти 1, 3 частини другої ГПК України, наполягаючи на ухваленні судом апеляційної інстанцій оскаржуваної постанови без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме: 
- застосування судом апеляційної інстанції статей 377, 388 ЦК України без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 30.07.2020 у справі № 752/13695/18, щодо ефективного способу захисту прав власника у випадку наявності державної реєстрації права власності за третьою особою;
- застосування судом апеляційної інстанції статті 391 ЦК України без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 та 27.10.2021 у справі № 916/1769/20, щодо правомочності на звернення з негаторним позовом саме володіючого власника;
- застосування судом апеляційної інстанції статті 376 ЦК України без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, щодо наявності права на звернення з позовом на підставі цієї статті саме у власника земельної ділянки; 
- застосування судом апеляційної інстанції статті 22 Закону України "Про охорону культурної спадщини" без урахування висновку Вищого господарського суду України, викладеного у постанові від 03.07.2012 у справі № 16/17-4239-2011, щодо неможливості зобов`язання особи вчиняти дії, заборонені законом, зокрема зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця об`єкти культурної спадщини (за доводами скаржника, висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах відсутній);
- застосування судом апеляційної інстанції статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, щодо обов`язковості надання справедливої компенсації при втручанні у право на мирне володіння майном;
- застосування судом апеляційної інстанції статті 56 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 280/61/19, щодо неналежності відсутності у органу державної влади коштів на сплату судового збору до виключних випадків, за якого прокурор може представляти інтереси держави;
- неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтями 131-1 і 131-2 Конституції України в частині того, що звернення прокурора в інтересах держави в особі певного органу державної влади на прохання цього самого органу є неприпустимим і суперечить ролі та завданню прокуратури у правовій державі (за доводами скаржника, висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах відсутній).
Короткий зміст відзивів на касаційні скарги
41. У відзиві на касаційну скаргу прокурора ТОВ "Бізнес Буд" просить відмовити у її задоволенні, скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі, зазначаючи про те, що: до спірних правовідносин сторін стаття 376 ЦК України не підлягає застосуванню; посилання прокурора на порушення норм містобудівного законодавства не можуть бути взяті до уваги, оскільки Фонд державного майна України не є компетентним органом; прокурор безпідставно ототожнює вимогу про скасування державної реєстрації на майно з вимогою про відновлення порушеного права володіння.
42. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Бізнес Буд" прокурор просить відмовити в її задоволенні, наполягаючи на тому, що ТОВ "Бізнес Буд" незаконно набуло право власності на спірний об`єкт нерухомості, тому не мало права проводити його реконструкцію та здійснювати подальше відчуження. Отже, прокурор вважає, що ним вірно обраний спосіб захисту прав держави у вигляді застосування наслідків самочинного будівництва шляхом звернення до суду з негаторним позовом. 
43. 16.02.2026 до Верховного Суду надійшло клопотання ТОВ "Бізнес Буд" про скасування заходів забезпечення позову, у якому заявник просить Суд у разі задоволення касаційної скарги ТОВ "Бізнес Буд" та залишення в силі рішення суду першої інстанції про повну відмову у задоволенні позову - скасувати заходи забезпечення позову, вжиті постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 в порядку статті 145 ГПК України. 
Позиція Верховного Суду
44. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
45. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
Щодо неналежного позивача
46. У цій справі позов прокурора з посиланням на статті 376, 391 ЦК України обґрунтований тим, що об`єкт нерухомого майна, площа якого складала 789,4 кв. м, незаконно вибув з державної власності, оскільки був відчужений на користь ТОВ "Бізнес Буд" без згоди уповноваженого органу державної влади - Фонду державного майна України. 
47. Прокурор стверджує, що ТОВ "Бізнес Буд" незаконно набуло право власності на об`єкт нерухомості, на якому виконано будівельні роботи з реконструкції спірної будівлі без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено норми містобудівного законодавства та законодавства про охорону культурної спадщини, та не мало право здійснювати подальше відчуження.
48. Разом з цим неможливість (як це зазначено у висновку експерта) перебудови спірних приміщень без їх істотної зміни не може бути умовою легітимізації самочинного будівництва. 
49. За таких обставин прокурор просить зобов`язати ТОВ "Бізнес Буд", яке здійснило самочинну реконструкцію, провести відповідну перебудову, а також скасувати рішення державного реєстратора та визнати недійсним акт приймання-передачі майна. 
50. Правовою підставою позову визначено статті 376, 391 ЦК України.
51. Законом встановлено, що власник земельної ділянки, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
52. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
53. Відповідно до частини другої статті 212 ЗК України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
54. Статтею 376 ЦК України регламентовано правовий режим самочинного будівництва. Частиною другою статті 212 ЗК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку суб`єктів, які створюють такі перешкоди. 
55. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що стаття 376 ЦК України розташована у главі 27 "Право власності на землю (земельну ділянку)", тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на земельну ділянку.
56. Зокрема, Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 виснувала, що знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. З огляду на викладене самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.
57. У постанові від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці.
58. Аналізуючи вищенаведені норми права, Верховний Суд зазначає, що положення статті 376 ЦК України спрямовані на захист порушеного права власника земельної ділянки, оскільки вказана норма регулює правовідносини між власником (користувачем) земельної ділянки та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на чужій земельній ділянці.
59. Таким чином, обов`язок знести/перебудувати об`єкт самочинного будівництва має розглядатися в контексті правового захисту права власності на земельну ділянку.
60. Водночас, Суд зазначає, що позов власника земельної ділянки щодо приведення земельної ділянки у придатний для використання стан має негаторний характер. 
61. Отже, вимога прокурора щодо здійснення перебудови є різновидом негаторного позову, передбаченого статтею 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 
62. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду негаторний позов може бути заявлений лише володіючим власником.
63. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 зазначила, що за змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.10.2021 у справі № 916/1769/20, на яку посилається ТОВ "Бізнес Буд" у касаційній скарзі. 
64. Негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.
65. За наведеного, Верховний Суд доходить висновку про те, що позов про усунення перешкод у користуванні майном (стаття 391 ЦК України) може бути пред`явлено лише власником цього майна. 
66. В свою чергу позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення/перебудови самочинної нерухомості, збудованої на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб (стаття 376 ЦК України), може бути пред`явлено лише власником земельної ділянки, на якій здійснюється самочинне будівництво, за умови, що він доведе наявність порушеного права.
67. Разом з тим судами встановлено, що право власності позивача - Фонду державного майна України на спірний об`єкт нерухомості наразі не зареєстроване внаслідок вчинення ТОВ "Бізнес Буд" дій з його реконструкції та поділу, що свідчить про те, що на момент звернення прокурора з цим позовом Фонд державного майна України не був володіючим власником. 
68. Відсутність у позивача зареєстрованого права власності на спірний об`єкт нерухомого майна виключає можливість звернення з позовом на підставі статті 391 ЦК України. 
69. Крім того, судами встановлено, що спірне майно перебувало у державній власності та було незаконно відчужено без згоди уповноваженого органу державної влади - Фонду державного майна України. З огляду на це, земельна ділянка, на якій розташоване вказане майно, належить до земель державної або комунальної власності.
70. Відповідно до статей 80, 83, частини першої статті 122 ЗК України суб`єктом права власності на землі комунальної власності є територіальна громада в особі відповідної сільської, селищної або міської ради. 
71. Відповідно до статті 84, частини третьої, четвертої, п`ятої статті 122 ЗК України розпорядником землі державної власності є органи виконавчої влади - Кабінет Міністрів України, місцеві державні адміністрації або органи Держгеокадастру в межах їх повноважень, визначених законом. 
72. Отже, Фонд державного майна України не є ані власником, ані користувачем земельних ділянок під спірними об`єктами нерухомого майна, що свідчить про відсутність у позивача порушення прав власника землі та відповідно про відсутність підстав для звернення до суду з позовом в порядку статті 376 ЦК України. 
73. За таких обставин, Фонд державного майна України є неналежним позивачем в частині позовних вимог про зобов`язання провести перебудову самочинно реконструйованих об`єктів як в порядку статті 391 ЦК України, так і на підставі статті 376 ЦК України. 
74. Тому звернення прокурора у цій справі в інтересах Фонду державного майна України з позовом, предметом якого є вимоги про зобов`язання ТОВ "Бізнес Буд" провести перебудову самочинно реконструйованих об`єктів, свідчить про звернення прокурора в інтересах неналежного позивача. 
75. Верховний Суд зазначає, що належним позивачем є особа, якій належить право вимоги (матеріально-правова заінтересованість). Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і позов її до задоволення не підлягає.
76. В свою чергу, у випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, це зумовлює відмову в задоволенні позову. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 916/3542/23, від 12.02.2025 у справі № 911/1954/22, від 29.01.2025 у справі № 916/683/22.
77. За таких обставин, позовна вимога про зобов`язання ТОВ "Бізнес Буд" провести перебудову самочинно реконструйованих об`єктів задоволенню не підлягає з огляду на звернення прокурора в інтересах неналежного позивача. 
78. При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що зі змісту підстав та предмета позову у цій справі вбачається, що позов прокурора спрямований не на усунення перешкод володіючого власника у користуванні та розпорядженні майном, що зумовлено самочинним будівництвом (самочинною реконструкцією), а на відновлення володіння таким майном у попередньому розмірі площею 789,4 кв. м.
79. Фактично заявлений прокурором негаторний позов у цій справі має на меті віндикацію (витребування) майна, оскільки право власності позивача на спірний об`єкт нерухомості наразі не зареєстроване через його протиправний поділ та реконструкцію. 
80. В контексті наведеного Суд зазначає, що положення статті 376 ЦК України (щодо самочинного будівництва та реконструкції) у поєднанні з нормами статті 391 ЦК України (усунення перешкод у користуванні майном) не можуть слугувати механізмом повернення майна власнику, оскільки не підміняють собою віндикаційний позов, а тому не можуть бути способом для виконання іншого рішення суду про витребування на користь держави в особі Фонду державного майна України нерухомого майна, яке було самочинно реконструйовано, поділено та передано іншій юридичній особі. 
Щодо неналежного відповідача 
81. Як зазначалось раніше, вимога про знесення майна, яке власник земельної ділянки вважає самочинним будівництвом, є різновидом негаторного позову власника земельної ділянки з усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. 
82. Відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. 
83. У контексті наведеного колегія суддів звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21 (прийнятої після подання касаційних скарг), де Велика Палата, вирішуючи питання щодо визначення належного відповідача за позовом власника земельної ділянки про знесення об`єкта самочинного будівництва, виснувала, що враховуючи негаторний характер позову власника земельної ділянки, обов`язок з приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, покладається на особу, яка чинить такі перешкоди на момент звернення власника земельної ділянки з позовом до суду. 
84. Відповідачем за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва має бути особа, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (останній набувач). При цьому останній набувач не позбавлений можливості звернутися з вимогою про відшкодування збитків до особи, в якої придбав об`єкт самочинного будівництва.
85. Верховний Суд зазначає, що наведені висновки є застосовними як для позовів про знесення об`єкта самочинного будівництва, так і для позовів про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, адже в обох випадках особою, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, є останній набувач - тобто особа, за якою зареєстроване право власності на самочинно збудований/реконструйований об`єкт на момент звернення власника земельної ділянки з позовом до суду. 
86. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2018 у справі № 522/3777/17-ц витребувано з незаконного володіння ТОВ "Бізнес Буд" на користь Фонду державного майна України 154/1000 частин нежитлових приміщень, а саме: літ. Б - спальний корпус № 2, загальною площею 789,4 кв. м, розташованих за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30.
87. Водночас судами установлено, що будівля площею 789,4 кв. м, пам`ятка культурної спадщини, внаслідок незаконної та самочинної реконструкції була перетворена ТОВ "Бізнес Буд" на два окремих об`єкти нерухомого майна площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м, і такі нові об`єкти були відчужені на користь ТОВ "Джинестра Груп". 
88. При цьому після самочинної реконструкції спірного об`єкта, його технічні характеристики, площа та конфігурація були змінені настільки, що первісний об`єкт (як індивідуально визначена річ) фізично припинив своє існування, трансформувавшись у два новостворені об`єкти (площею 171 кв. м та 1395,4 кв. м), які і були відчужені на користь третіх осіб.
89. Отже, на момент звернення з цим позовом до суду об`єкти самочинного будівництва належать ТОВ "Джинестра Груп" та зареєстровані за ним. Тобто саме ТОВ "Джинестра Груп" створює перешкоди для власника земельної ділянки.
90. З урахуванням викладеного належним відповідачем за вимогою про здійснення перебудови самочинно реконструйованих об`єктів та / або їх знесення є ТОВ "Джинестра Груп", оскільки саме ця особа є останнім набувачем прав на об`єкти самочинного будівництва та чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.
91. В свою чергу з урахуванням вищенаведених висновків Верховного Суду прокурор не позбавлений права звернутися з позовом про витребування нерухомого майна, яке прокурором вважає таким, що належить державі в особі Фонду державного майна України, визначивши при цьому належного відповідача - останнього набувача об`єктів самочинного будівництва. Саме в межах розгляду такого спору суд має встановити обставини щодо наявності / відсутності у Фонда державного майна України речових прав на таке майно, обставини здійснення самочинного будівництва та прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті заявлених позовних вимог. 
Предметом позову у цій справі є також вимоги прокурора про скасування рішень державного реєстратора та про визнання незаконним акту прийому-передачі нерухомого майна. 
92. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
93. У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 442/302/17 викладено висновок про те, що задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача). Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними договорів про відчуження майна. Визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень спричинених самочинним будівництвом. 
94. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2024 у справі № 915/1439/21, у якій додатково зазначив, що належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна. Визнання незаконними і скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту й не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом.
95. При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
96. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21, зазначивши про те, що у спорах про знесення об`єкта самочинного будівництва заявлені позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора є неналежними та такими, що не спрямовані на реальний захист прав та інтересів позивача.
97. За таких обставин у задоволенні інших вимог прокурора про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів, а також визнання недійсним укладеного між відповідачами акту прийому-передачі нерухомого майна слід відмовити через обрання прокурором неналежного способу захисту.
98. Водночас Суд відхиляє посилання прокурора на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 372/3737/19, від 18.12.2024 у справі № 916/379/23, у яких зазначено, що акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який в свою чергу підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки - факт набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Отже, двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін зазначеного двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків, а тому оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України), є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 ЦК України. Рішення загальних зборів учасників двох товариств та акт приймання-передачі, оформлений між ними, утворюють завершений юридичний склад, наявність якого є необхідною і достатньою для виникнення права власності на спірне нерухоме майно у товариства, якому це майно передається як внесок до статутного капіталу. Таким чином, може бути оскаржений та визнаний недійсним кінцевий результат комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу - правочин, оформлений актом приймання-передачі нерухомого майна.
99. Так, у справі № 372/3737/19, на яку посилається прокурор, були заявлені позовні вимоги про визнання недійсним акта приймання-передачі майна, яким передано до статутного капіталу ТОВ "Нонні" житловий будинок та земельну ділянку, скасування записів та рішень про державну реєстрацію права власності, визнання за позивачем права власності на житловий будинок і земельну ділянку та витребування їх у ТОВ "Нонні" на користь позивача. 
100. У зазначеній справі апеляційний суд, встановивши, що спірне майно було відчужене на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Нонні" за відсутності волевиявлення власника цього майна, дійшов висновку про задоволення позову про витребування цього майна. Отже, у зазначеній справі вимога про визнання недійсним акту приймання-передачі майна була безпосередньо пов`язана з вимогою про його витребування.
101. Натомість у справі, що переглядається, прокурором заявлено негаторний позов, опосередкований вимогою привести самочинно реконструйований об`єкт нерухомого майна у попередній стан (статті 376, 391 ЦК України), а належним способом захисту прав є вимога про знесення об`єкта самочинного будівництва. Тому у позивача відсутня потреба визнавати недійсним спірний акт приймання-передачі нерухомого майна від 08.12.2021, укладений між ТОВ "Бізнес Буд" та ТОВ "Джинестра Груп", оскільки така вимога поглинається вимогою про знесення. 
102. У справі № 916/379/23 предметом позову були вимоги про визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна, рішень установчих зборів ТОВ "Дехаб" у частині внесення до статутного капіталу ТОВ "Дехаб" нежитлових будівель, рішень загальних зборів ТОВ "Автомаркет" про внесення до статутного капіталу ТОВ "Дехаб" спірного нерухомого майна, застосування наслідків недійсності правочину та акта приймання-передачі нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внесення спірного нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Дехаб» було здійснено ТОВ «Автомаркет» з метою ухилення від виконання зобов`язань щодо виплати позивачці як колишній учасниці вказаного товариства вартості її частки.
103. У зазначеній справі Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним правочину, оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна, укладеного між ТОВ "Автомаркет" та ТОВ "Дехаб", з урахуванням того, що укладення спірного акта приймання-передачі нерухомого майна було вчинено на шкоду інтересам позивачки як кредитору ТОВ "Автомаркет", а тому такий правочин є фраудаторним. 
104. Отже, у справі № 916/379/23 визнання недійним акту приймання-передачі було передумовою для захисту та відновлення прав позивачки, оскільки після відчуження спірного майна у ТОВ "Автомаркет" не залишилось активів для погашення заборгованості. 
105. Натомість у справі, що переглядається, визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна від 08.12.2021 не створює передумов для знесення/перебудови самочинно реконструйованого об`єкта, що свідчить про різні фактичні обставини у цій справі № 916/289/23 та у справах № 372/3737/19, № 916/379/23, а також про різне нормативно-правове регулювання спірних правовідносин. 
106. Водночас Суд також відхиляє посилання прокурора на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 918/791/23 (пункт 4.48), від 01.11.2023 у справі № 910/7987/22 (пункт 5.28), від 19.04.2023 у справі № 904/7803/21 (пункт 6.45), у яких зазначено, що у випадку, якщо зареєстроване за відповідачем право власності чи інше речове право на певний об`єкт насправді не існує і нікому не належить, то належному способу захисту відповідає вимога про припинення володіння відповідача відповідним правом. Судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність права. Якщо на відповідний об`єкт, право на який не може бути зареєстроване за жодним суб`єктом, був відкритий окремий розділ Державного реєстру прав, таке судове рішення є також підставою для закриття розділу Державного реєстру прав на цей об`єкт.
107. Так, за фактичних обставин у справах, на які посилається прокурор, речове право на об`єкт нерухомого майна насправді не існувало або нікому не належало. Натомість у справі, що переглядається, позовні вимоги стосуються існуючого об`єкта нерухомого майна, яке перебувало у незаконному володінні ТОВ "Бізнес Буд" та було відчужене на користь ТОВ "Джинестра Груп". 
108. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційних скаргах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає про часткову обґрунтованість скарги ТОВ "Бізнес Буд" та про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та зміни мотивувальної частини рішення місцевого господарського суду.
Щодо клопотання ТОВ "Бізнес Буд" про скасування заходів забезпечення позову
109. Відповідно до частини першої статті 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
110. Частиною дев`ятою статті 145 ГПК України встановлено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
111. Судом встановлено, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у цій справі скасовано та прийнято нове рішення, яким заяву прокурора про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на об`єкт нерухомого майна площею 171 кв. м (нежитлова будівля літ. Б), розташований на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі та зареєстрований за ТОВ "Джинестра груп"; накладено арешт на об`єкт нерухомого майна площею 1395,4 кв. м (нежитлова будівля літ. Б), розташований на Французькому бульварі 28/30 у м. Одесі та зареєстрований за ТОВ "Джинестра груп". 
112. З огляду на те, що Верховний Суд виснував про скасування постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 та про зміну мотивувальної частини рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025, яким в задоволенні позову було відмовлено, на цей момент підстави для забезпечення позову вже відпали. 
113. За таких обставин, Верховний Суд зазначає про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, які вжиті постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2023.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
114. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.
115. Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
116. Відповідно до статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Судові витрати
117. За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні касаційної скарги першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури відмовити. 
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Буд" задовольнити частково.
3. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 у справі № 916/289/23 скасувати, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті - залишити в силі. 
4. Стягнути з Одеської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 03528552) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Буд" (код ЄДРПОУ 35302976) 37 576,00 грн судового збору за подання касаційної скарги.
5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Одеської області. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню 

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач