Номер провадження: 22-ц/813/1847/26 
Справа № 522/5898/25-Е
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Приморського районногосуду м.Одеси від 14 жовтня 2025 року у складі судді Донцова Д.Ю., 
встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 186613,25 грн., судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.03.2013 між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «Банк Форвард») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №105045599, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 955,10 грн. на строк 307 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. У зв`язку із невиконанням зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість. 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013 становить 186613,25 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 96411,2 грн.; заборгованість за відсотками 64585,3 грн.; заборгованість за комісією 25616,75 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість по кредиту не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотивування його висновків 
Заочним рішенням Приморського районногосуду м.Одеси від 14 жовтня 2025 року у задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013 р., порушення зобов`язань якого і стало предметом даного позову. Додана до позову копія Витягу із Реєстру до Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 р., стосується кредитного договору №107370251 від 01.07.2013 р. у розмірі 186613,25 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Приморського районногосуду м.Одеси від 14 жовтня 2025 року та прийняти постанову про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при досліджені доказів, судом була надана неналежна оцінка витягу з Реєстру боржників, оскільки у ньому міститься стовпець під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де вказано кредитний договір №105045599, який було укладено між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 . Отже, на думку позивача, ним було доведено належними та допустимими доказами факт зміни номера кредитного договору №105045599 на №107370251. 
Доводи скарги також мотивовані тим, що позивачем було надано суду належні докази на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, зокрема: Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, копію витягу з Реєстру договорів, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, копію Додатку №1 до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 (щодо породжуючого договору) та копію платіжної інструкції до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024.
Щодо доказів факту та розміру заявленої до стягнення з відповідача кредитної заборгованості за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013, скаржником зазначено, що ОСОБА_1 було відкрито окремі рахунки, зокрема рахунок Клієнта, в межах якого надано кредит на придбання товарів, зазначених в «Інформаційному блоці» Заяви та рахунок Картки, в межах якого встановлено Ліміт. На підтвердження виконання товариством зобов`язань щодо відкриття рахунку згідно з п.3 Заяви позивачем надано Виписку по особистому рахунку угоди №107370251, яка є первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на нього/цей рахунок/ рахунок клієнта. Отже виписка є належним доказом на підтвердження видачі кредитних коштів та наявності заборгованості. Крім того, згідно виписок по рахунку та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 було здійснено часткове добровільне виконання умов кредитного договору. 

Позиція позивача в апеляційному суді 

02.03.2026 від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. У вказаній заяві представник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Учасники справи у судове засідання призначене на 05.03.2026 не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді у суді, неодноразове призначення справи до розгляду апеляційний судом, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає необхідним справу розглянути за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

21.03.2013 між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «Банк Форвард») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №105045599, на підтвердження позивачем надано Заяву №105045599 від 21.03.2013.
Відповідно до умов якого сума кредиту становить 955,10 грн., строк кредитування 307 днів з 22.03.2013 по 22.01.2014, ставка по кредиту 0,01% річних, загальна сума відсотків по кредиту – 0,10 грн., комісійна винагорода за РО щомісячно: 9,56 грн. Ставка по ліміту 55% річних. Найменування товару – бритва Braun 195, вартістю 869 грн. 
З Заяви №105045599 аркуш 2 передбачені оферти, а саме: про відкриття поточного рахунку, що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору та надання кредиту; про укладення договору застави; про укладення договору про надання та використання платіжної картки, в рамках якого буде випущена платіжна картка, відкрито поточний рахунок, для здійснення операцій за рахунком картки сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт в межах якого є право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту в межах шістнадцяти тисяч гривень та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦПК України кредитування рахунку картки. 
ОСОБА_1 було підписано таблицю – графік платежів за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту. 
21.03.2013 ОСОБА_1 здійснила покупку товару бритва Braun 195, що підтверджується копією рахунку-фактури та видаткової накладної. Вказаний товар є предметом кредитного договору №105045599 від 21.03.2013.
Як зазначає у позовній заяві позивач, у зв`язку із невиконанням зобов`язань у відповідача за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013 перед АТ «Банк Форвард» утворилась заборгованість.
25.07.2024 р. між АТ «Банк Форвард» (банк) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» (новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, за яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредиор набуває права вимоги банку до позичальників та/абозаставодавців, зазначених у Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги, за кредитними договорами згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку визначеному цим договором. 
До позовної заяви копію Витягу із Реєстру до Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 р., з якого вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №107370251 від 01.07.2013 р. у розмірі 186613,25 грн.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як визначено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру (постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду).
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013 р., порушення зобов`язань якого і стало предметом даного позову. Додана до позову копія Витягу із Реєстру до Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 р., стосується кредитного договору №107370251 від 01.07.2013 р. у розмірі 186613,25 грн.
Відсутність наведених доказів суперечить принципу повноти дослідження обставин справи та реалізації стандарту більшої переконливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених відповідним договором.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Як було встановлено судом, 21.03.2013 між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (надалі АТ «Банк Форвард», який є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 105045599, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у сумі 955,10 грн. з зазначенням вартомсті товарів у розмірі 869 грн. строком на 307 днів (пункт 2 договору) з 22.03.2013 по 22.01.2014; зі сплатою за користування 0,01 % річних (пункт 2 договору); внесенням щомісячних платежів у розмірі 106 грн., останній платіж 96,80 грн. до 22 числа кожного місяця; з установленням плати за пропущення платежу 20 грн, двох платежів 50 грн, трьох 200 грн, чотирьох 350 грн. Зазначений договір підписаний ОСОБА_1 власноручним підписом.( а.с. 8-19)
На підставі зазначеної заяви банк повинен був відкрити поточний рахунок, що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору. Випустити на ім`я позичальника платіжну картку, найменування якої вказане в графі «тип картки Розділу «Інформація про картку».
Отже, відповідно до умов такого договору ПАТ «Банк Русский Стандарт» відкрив поточний рахунок та надав кредит ОСОБА_1 у сумі 955,10 грн у формі безготівкового кредиту на строк 307 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі процентної ставки за кредитом та комісію за розрахункове обслуговування; кредит надавався шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок клієнта № НОМЕР_1 .
У матеріалах справи міститься графік платежів до договору від 21.03.2013 № 105045599 щодо погашення отриманого кредиту починаючи з 22.04.2013 до 22.01.2014 року, згідно з яким погашення здійснюється рівними платежами у розмірі 106,00 грн. щомісячно, та за останній місяць погашення кредиту в сумі 96,80 грн, з урахуванням процентної ставки за кредитом і комісії.( а.с.15)
21.03.2013 ОСОБА_1 звернулась з заявою про відкриття поточного рахунку до ПАТ « Банк Руский Стандарт» за якою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та балансовий рахунок № НОМЕР_2 . ( а.с.19)
Відповідно до копії рахунку фактури № М09-000066 від 21.03.2013 та копії видаткової накладної № М09-000032 від 21.03.2013 виданих магазином «Vicotec» ПАТ «Світ Електроніки», постачальником виступав зазначений магазин, одержувачем ОСОБА_1 .. За заначеними документами було придбано бритву сіткову марки Braun на суму 869 грн. ( а.с.20 – 21).
25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 (далі - договір про відступлення права вимоги), відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» передало (відступило), а ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі відносно ОСОБА_1 за кредитним договором № 107370251 від 01.07.2013. ( а.с.96 - 101)
Пунктом 4 зазначеного договору сторони передбачили, що за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 69349284, 90 грн. Відповідно до платіжної інструкції №4170 від 23/07/2024 року було сплачено 70122419,74 грн на рахунок АТ « Банк Форвард» ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» згідно договору № GL1N426202/1 від 25.07.2024.
З витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги відбулося відступлення на користь позивача права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 107370251 від 01.07.2013, в якому зазначено, що розмір заборгованості становить 186 613,25 грн, з яких 96411,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 64585,30 грн. заборгованість за відсотками, 25616,75 грн. заборгованість за комісією.( а.с.99)
В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором № 107370251 від 01.07.2013, виконаний АТ «Банк Форвард». Згідно зазначеного розрахунку нарахування по кредитному договору № 107370251 від 01.07.2013 відбувається з 01.07.2013. В розрахунку зазначається, що в період з 01.07.2013 по 01.01.2014 нарахування відсотків здійснюється за двома відсотковими ставками в розмірі 55% та 0,0001%, а з 03.01.2014 тільки за відсотковою ставкою в розмірі 55%. Жодних банківських операцій в зазначенний період в розрахунку не відображено.( а.с. 22 - 24)
З виписки по особовому рахунку угоди № НОМЕР_3 відкритому АТ «Банк Форвард» на ім`я ОСОБА_1 відображені банківські операції за період з 18.10.2013 по 23.06.2023. ( а.с. 26-90)
Однак, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наявного в матеріалах справи кредитного договору №105045599 від 21.03.2013, строк договору становить 307 днів, тобто крайнім строком повернення кредиту є 22.01.2014. Доказів продовження строку дії договору № 105045599, укладеного між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та ОСОБА_1 , немає. Як вбачається із розрахунку заборгованості, заборгованість нараховувалася до 01.07.2024, тобто після закінчення строку кредитування, що суперечить нормам чинного законодавства та висновкам Верховного Суду.
Договором встановлено, що тіло кредиту становить 955,10 гривень. Позивач же просить суд стягнути заборгвованість за тілом кредиту в розмірі 96411,20 гривень. Доказів збільшення суми кредиту не надано.
Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Як зазначає позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі, в межах проведення крос-кампаній для клієнтів АТ «БАНК ФОРВАРД» шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії програмний комплекс здійснив автоматичну зміну номера кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір номер №105045599 підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №107370251 від 01.07.2013.
Проте, жодних доказів на підтвердження наведених доводів позивач до матеріалів справи ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, не надав.
Крім того, кредитний договір №105045599 було укладено 21.03.2013, а надані розрахунки заборгованості та виписки по особовому рахунку стосуються кредитного договору №107370251 від 01.07.2013.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується випискою по особовому рахунку, оскільки відповідно до заяви ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку до ПАТ « Банк Руский Стандарт» за якою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , позивачем було надано виписку по особовому рахунку № НОМЕР_4 .
Отже, в даному випадку не збігаються як номер кредитного договору, так і дата укладення вказаного кредитного договору та номери особових рахунків.
25 липня 2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема і відносно боржника ОСОБА_1 , однак не за кредитним договором №105045599 від 21.03.2013, а за №107370251 від 01.07.2013, що вбачається з витягу з реєстру боржників до даного договору.
Отже, відбулося відступлення на користь позивача права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №107370251 від 01.07.2013, що становить: заборгованість за тілом кредиту – 96 411,20 грн; заборгованість за відсотками – 64585,30 грн; заборгованість за комісією – 25 616,75 грн.
Проте, зі змісту позовних вимог видно, що позивач просить стягнути вказану заборгованість, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору №105045599 від 21.03.2013, за яким ОСОБА_1 отримала 955,10 грн. кредитних коштів строком на 307 днів на придбання бритви.
Разом з тим, позивачем жодних розрахунків боргу за цим договором від 21.03.2013 не надано, натомість долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №107370251 від 01.07.2013, виконаний АТ «БАНК ФОРВАРД», а також додано до позову виписку з особового рахунку ОСОБА_1 за угодою №107370251 від 01.07.2013, де жодного зв`язку із кредитним договором №105045599 від 21.03.2013 не зазначено.
Таким чином, позивачем не надано письмового договору між сторонами, за яким ним придбано право вимоги до відповідача (№107370251 від 01.07.2013), а разом з тим не доведено позовні вимоги щодо наявності заборгованості відповідача за договором, за яким він просить стягнути борг у сумі 186613,25 грн (№105045599 від 21.03.2013).
Оскільки позивачем, всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України, не доведено наявності заборгованості відповідача за договором кредиту № 105045599 від 21.03.2013, факту автоматичної заміни номеру та дати укладеного зазначеного договору кредиту на № 107370251 від 01.07.2013 та перенесення зазначеної заборгованості або факту укладення між сторонами у справі договору кредиту за № 107370251 від 01.07.2013, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі вищевказаних обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Інші доводи апеляційної скарги по суті спору ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні спірних правовідносин та положень законодавства, однак вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що місцевим судом неправильно застосовано норми матеріального права та/або порушено норми процесуального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є необґрунтованими, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.
Заочне рішення Приморського районногосуду м. Одеси від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 30.03.2026

Головуючий       Є.С. Сєвєрова

Судді:   Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе