ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 14:40 	Луцьк	Справа № 140/11483/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Смокович В.І.,
при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,
за участі: представників позивача Савчук Т.П., Губар Н.В.,
представника відповідача Яртись І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛТЕКС» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛТЕКС» (далі – ТОВ «Компанія Алтекс», товариство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), відповідно до якого просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02.07.2025 № 0205040701, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства на загальну суму 3 388 454,00 грн, у тому числі на суму основного платежу в розмірі 2 710 836,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 677 709,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області відповідно до пункту 77.1, пункту 77.4 статті 11 Податкового кодексу України (далі – ПК України), плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та на підставі наказу від 29.01.2025 № 298-11 проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Компанія Алтекс» за період діяльності з 01.01.2018 по 30.09.2024 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та за період діяльності з 01.01.2011 по 30.09.2024 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, із врахуванням вимог пункту 102.1, пункту 102.3 статті 102 ПК України, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки та за результатами складено акт документальної планової виїзної перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 23.05.2025 №14474/07-01/35823953.
Не погоджуючись із актом документальної планової виїзної перевірки, товариством було подано до контролюючого органу заперечення на вищезазначений акт та рішенням таке заперечення задоволено частково, скасовано порушення щодо заниження доходів по взаємовідносинах з ТОВ «ВО «Ковельсільмаш» на загальну суму 19 053 241,71 грн, щодо завищення собівартості готової продукції на загальну суму 7 193 560 грн та адміністративних витрат на загальну суму 28 888,00 грн по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 .
Згодом отримано податкове повідомлення-рішення від 02.07.2025 №0205040701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства на загальну суму 3 388 454,00 грн, у тому числі на суму основного платежу в розмірі 2 710 836,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 677 709,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Компанія Алтекс» звернулась із скаргою до ДПС України та рішенням від 02.09.2025 № 25489/6/99-00-06-01-01-06 «Про результати розгляду скарги», таку скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомленням-рішенням – залишено без змін.
В рішенні ГУ ДПС у Волинській області від 02.07.2025 №0205040701 зазначено про порушення ТОВ «Компанія Алтекс» по взаємовідносинах з ТОВ «Динеро-Капітал» в частині надання фінансового кредиту згідно договору № ФК/07/23-01 від 28.07.2023, однак позивач не погоджується із таким твердженням виходячи з наступного.
Згідно з пунктами 1.1-1.3 договору № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 компанія передає позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти в сумі 35 000 000 грн. Відсотки по фінансовому кредиту складають 30,00 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника.
Метою використання кредиту є поповнення обігових коштів та кінцевий строк повернення суми кредиту - 27.07.2024.
Порядок погашення кредиту визначається в такий спосіб, що вся сума кредиту в розмірі 35 000 000 грн повертається позичальником компанії в термін 27.07.2024 та сплата відсотків за користуванням кредитом здійснюється у термін, зручний для позичальника, сплаченим авансом, але не пізніше моменту повернення суми кредиту.
Між сторонами 01.10.2023 укладено додаткову угоду від 01.10.2023 до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023, якою внесено зміни до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 та пунктом 1 викладено пункт 1.2 у наступній редакції: «1.2. відсотки по фінансовому кредиту складають 35.00 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника».
Товариством з ТОВ «Динеро-Капітал» було укладено додаткову угоду до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023, відповідно до пункту 1 договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023, сторонами внесено зміни до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 шляхом його викладення в наступній редакції, а саме: «Кредитодавець передає позичальнику у власність на умовах платності строковості, повернення грошові коштів сумі 35 000 000 грн. та відповідно до п.1.2 загальну суму виданих кредигодавцем грошових коштів за строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника нараховуються проценти у розмірі 35,00 % на рік з метою використання кредиту - поповнення обігових коштів».
26.07.2024 між сторонами ТОВ «Компанія Алтекс» та ТОВ «Динеро-Капітал» укладено додаткову угоду від 26.07.2024 до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023, якою внесено зміни до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 та пункт 3.4 договору викладено у наступні й редакції: «Кінцевий строк повернення суми кредиту - 26.07.2025 року та вся сума кредиту в розмірі 35 000 000 грн. повертається позичальником компанії 6 термін 26.07.2025 року».
На думку ГУ ДПС у Волинській області, позивач повинен був включати до собівартості придбаних інвестиційних сертифікатів, нараховані відсотки по фінансовому кредиту (отриманий від ТОВ «Динеро-Капітал») наступним бухгалтерським проведенням: Д-т 352 - К-т 684 та у разі реалізації (вибуття) інвестиційних сертифікатів, підприємство змінює підходи до обліку фінансових витрат – воно визнає їх витратами періоду, за який їх нараховано.
На переконання сторони позивача, сертифікати не відповідають визначенню «кваліфікаційного активу», і фінансові витрати на їх придбання не підлягають капіталізації, а визнаються фінансовими витратами поточного періоду.
Щодо завищеної відсоткової ставки кредитного договору зазначає, що ТОВ «Динеро-Капітал» надало в кредит кошти в розмірі 35 000 000,00 грн без будь-яких гарантій, а тому відсоткова ставка була вищою.
Окрім того, відповідач далі вказує, що в подальшому отримані кредитні кошти ТОВ «Компанія Алтекс» використало не на придбання виробничих ресурсів, а на придбання цінних паперів.
Вказане твердження, на думку сторони позивача, є помилковим, оскільки навіть враховуючи дані, зазначені в акті перевірки, кредитні кошти були спрямовані на оплату придбання цінних паперів згідно з договором №23-БВ-37Д-1 від 02.08.2023, всі інші 20 платежів були спрямовані на здійснення виробничо-господарської діяльності (здебільшого на придбання металопрокату).
В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні встановлено придбання послуг абонентського юридичного обслуговування господарської діяльності ТОВ «Компанія Алтекс» під ФОП ОСОБА_2 на суму 1 065 600,00 грн та під час перевірки контролюючи органом не підтверджено віднесення позивачем витрати по таким взаємовідносинам.
Вказує, що між ТОВ «Компанія Алтекс» від ФОП ОСОБА_2 укладено договір про юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи № 0110 від 01.10.2022, на виконання умов якого виписані та оплачені акти надання послуг.
Для підтвердження виконання умов договору про юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи № 0110 віл 01.10.2022 надано щомісячні кінцеві звіти виконавця ФОП ОСОБА_2 до актів наданих послуг, в яких виконавцем розкривається детальний перелік робіт, калькуляція витраченого часу та конкретизація і вартість таких послуг, а також усі первинні документи, зазначені у звітах.
Щодо придбання послуг поточного ремонту покрівель будівель від ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 1 266 010,05 грн зауважує, що між позивачем та зазначеним контрагентом укладено договір підряду № 50/07-136 АЛТ від 01.09.2023 та відповідно до кошторису загальна вартість роботи і матеріалів становить 675 000,00 грн.
До вищенаведеного договору сторонами підписано акт здачі-прийому виконаних робіт за поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу загальна площа якого становить 69 682,2 м.кв., частина якої була в яка на даний момент знаходиться на зберіганні, а конкретно у вересні і жовтні 2023 року на зберіганні було 12 000 м.кв., а інша частина знаходилась в суборенді.
В акті перевірки зазначено, що у користуванні ТОВ «Компанія Алтекс» у вересні і жовтні 2023 року перебувала лише частина виробничих площ виробничого корпусу №3 площею 1600 кв.м., а тому твердження податкового органу, що на момент проведення ремонту у підприємства було завищено площу виконаних робіт не відповідає дійсності.
Також перевіркою задекларованих ТОВ «Компанія Алтекс» та встановлених у ході проведення перевірки показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України, відповідачем встановлено заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сум 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія Алтекс» з 01.01.2018 по 30.09.2024 здійснювало зовнішньоекономічні операції з нерезидентами, які підпадають під визначення підпунктів 39.2.1.1 та 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.
Товариством до перевірки надано наступні документи (сертифікати) отримані від нерезидентів: по нерезиденту «SA HIDROINPEX» (Молдова) надано сертифікат про Резидентство № 840005 від 26.06.2023 (форма I DTA17) на 2022 рік; по нерезиденту SRL «ZICOM-ТЕН» (Молдова) надано сертифікат про резидентство № S50002 від 16.08.2022 (форма I-DTA17) на 2022 податковий рік та по нерезиденту «Fulga Grup» S.R.L (Молдова) надано сертифікат про резидентство № 106067 від 30.06.2023 (форма 1-DTA17) на 2023 податковий рік.
На думку контролюючого органу, надані до перевірки сертифікати не містять Інформації, яка б дозволила товариству не здійснювати коригування фінансового результату.
На переконання сторони позивача, господарські операції з нерезидентами (Республіка Молдова) є не контрольованими та сума таких доходів підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього ПК України, але без подання звіту, а тому вимоги підпункту 140.5.5-1 пункту 140.5 статті 140 ПК України до товариства не застосовуються.
З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі (том 1 арк. спр. 1-27).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 прийнято дану справу до розгляду, судовий розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.11.2025 13:20 год (том 3 арк. спр. 95-96).
У відзиві на позовну заяву від 29.10.2025 представник ГУ ДПС у Волинській області позовних вимог не визнала та повідомила, що відповідно до пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77 ПК України, плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 29.01.2025 №298-п проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Компанія Алтекс» за період діяльності з 01.01.2018 по 30.09.2024 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та за період діяльності з 01.01.2011 по 30.09.2024 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, із врахуванням вимог пункту 102.1, пункту 102.3 статті 102 ПК України.
Акт про результати документальної планової виїзної перевірки складено 23.05.2025 №14474/07-01/35823953 та за результатами розгляду комісією з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок ГУ ДПС у Волинській області, у зв`язку з наданням додаткових документів, що не були досліджені під час перевірки та пояснень платника, залишено в силі наступні донарахування:
- статті 1, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996; підпункту 1.1 пункту 1, підпункту 1.2 пункту 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, пункту 3, пункту 6 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013 про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231, пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 пункту 135.1 статті 135, підпункту 139.1.1, підпункту 139.2.1 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140 ПК України від 02.12.2010 №2755-ІV, в редакції чинній на момент здійснення правопорушення, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2 710 836 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 79 780 грн, за 2023 рік в сумі 1 003 974 грн, за 9 міс. 2024 року в сумі 1 627 082 грн;
- статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно, пункт 3.2. статті 3, пункт 103.1, пункт 103.4 статті 103, підпункт 141.4.1., підпункт 141.4.2 пункт 141.4 статті 141 ПК України, в результаті чого призвело до заниження податкового зобов`язання щодо утриманого податку з доходів нерезидента із джерелом походження з України всього у сумі 18477 грн, у тому числі за 2 квартал 2024 року в сумі 7204 грн, за 3 квартал 2024 року в сумі 11273 грн, по операціях з компанією SIА"DEAC" (Cuibes iela 17, Riga, LV-1063, Latvija, NIP:40003455216);
- пункту 103.9 статті 103, пункту 46.1. статті 46, пункту 49.2, підпункту 49.18.2, підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, пункту 137.4. статті 137 ПК України ТОВ «Компанія Алтекс» не подано у встановлені терміни до податкового органу звіти про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів (додаток ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за періоди: за 2 квартал 2024 року, за 3 квартал 2024 року по компанії - нерезиденту SIА"DEAC".
На підставі вказаного акту ГУ ДПС у Волинській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.07.2025 року № 0205040701, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства на загальну суму 3 388 454,00 грн, у тому числі на суму основного платежу в розмірі 2 710 836,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 677 709,00 грн.
Щодо заниження фінансового результату внаслідок порушень у частині взаємовідносини із ТОВ «Динеро-Капітал» вказує, що у ході проведення перевірки встановлено, що у 2023 рокі товариством отримано 34 747 090,00 грн відповідно до умов договору фінансового кредиту №ФК/07/23-01 від 28.07.2023, та нараховано відсотків у розмірі 3 840 608,50 грн.
У 2024 році позивачем отримано 3 555 659,00 грн відповідно до умов вищевказаного договору, та нараховано відсотків у розмірі 8 445 795,94 грн. Водночас перевіркою встановлено факт повернення суми основного боргу у розмірі 4 504 000,00 грн та відсотків у розмірі 3 860 311,07 грн.
Контролюючий орган переконаний, що відсоткова ставка по отриманому кредиту від ТОВ «Динеро-Капітал» є штучно завищена, з можливістю формування витрат та виведення обігових коштів.
На переконання відповідача, ТОВ «Компанія Алтекс» повинно було включати до складу собівартості придбаних інвестиційних сертифікатів, нараховані відсотки по фінансовому кредиту (отриманий від ТОВ «Динеро Капітал») наступним бухгалтерським проведенням: Д-т 352 – К-т 684. У разі реалізації (вибуття) інвестиційних сертифікатів, підприємство змінює підходи до обліку фінансових витрат – воно визнає їх витратами періоду, за який їх нараховано.
Щодо завищення витрат по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_2 зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено придбання послуг абонентського юридичного обслуговування господарської діяльності юридичної особи від ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 1 065 600,00 грн.
На підставі інформації, зібраної в ході проведення перевірки, зокрема, відсутності деталізації послуг, які було надано ФОП ОСОБА_2 , ненадання відповіді на запит, а також інформації, наявної в інформаційних базах ДПС, встановлено, що господарські операції між контрагентом та позивачем, не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської та економічної діяльності. Вказані недоліки, не дають змогу в повному обсязі ідентифікувати господарську операцію та можуть свідчити про нереальність здійснення відповідних операцій із придбання послуг від ФОП ОСОБА_2 .
Таким чином, ТОВ «Компанія Алтекс» завищено адміністративні витрати на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн.
Зауважує, що подані товариством документи мають формальний характер, не містять доказів фактичного виконання юридичних послуг і не підтверджують їх економічної доцільності для діяльності товариства. Відповідно, витрати, сформовані за такими документами, не можуть бути визнані витратами господарської діяльності у розумінні статті 138 ПК України.
Щодо завищення витрат по взаємовідносинах ФОП ОСОБА_3 повідомляє, що в ході проведення перевірки встановлено придбання послуг поточного ремонту покрівлі будівель від ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 1 266 010,05 грн.
У вересні-жовтні 2023 року, періоді надання послуг поточного ремонту покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3 у власності ТОВ «Компанія Алтекс» перебувала лише частина виробничих площ виробничого корпусу №3 загальною площею 1600 кв.м., а тому ФОП ОСОБА_3 не міг надавати послуги поточного ремонту існуючої покрівлі будівлі виробничого корпусу №3 загальною площею 5608 м.кв., з них, 4250 м.кв. відповідно до Договіру підряду №50/07-136 від 01.09.2023 та 1358 м.кв. відповідно до Договору підряду №50/09-97 АЛТ від 02.10, оскільки, у власності (строковому використанні) у позивача не було в такій кількості.
Також, встановлено певну невідповідність даних в усіх актах здачі-прийому виконаних робіт в найменуванні акта та за які роботи він був підписаний. Разом із тим, у трьох із чотирьох укладених Договорів підряду, роботи виконувалися із матеріалів підрядника. Таким чином, ФОП ОСОБА_3 не надано документів, які підтверджують придбання інших матеріалів, необхідних для виконання робіт.
Вказані недоліки, не дають змогу в повному обсязі ідентифікувати господарську операцію та осіб, які брали в ній участь, та можуть свідчити про нереальність здійснення відповідних операцій із придбання послуг.
Щодо заниження показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України, а саме заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сум 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн вказує, що надані до перевірки сертифікати не містять інформації, яка б дозволила ТОВ «Компанія Алтекс» не здійснювати коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення на підставі підпункту 140.5.51 пункту 140.5 статті 140 ПК України.
У доводах позовної заяви товариство покликається виключно на лише самостійно здійснений розрахунок, при цьому, ні до перевірки, ні до розгляду заперечення, ні до суду позивачем не надано документацію з обґрунтування цін відповідності принципу «витягнутої руки» (том 3 арк. спр. 101-114).
У відповіді на відзив від 04.11.2025 представник позивача підтримала позицію, викладену у позові та просила адміністративний позов задовольнити, а також звернула свою увагу на те, що порівняння господарських операцій, здійснені методом порівняльної неконтрольованої ціни, із внутрішніми цінами по контрагентах в Україні наведено у позові (том 3 арк. спр. 238-242).
У запереченнях від 10.11.2025 представник відповідача просила суд врахувати, що аналіз змісту поданих із ФОП ОСОБА_2 звітів та копій договорів свідчить, що такі договори мають типовий характер, містять стандартні умови та положення, які зазвичай застосовуються постачальниками при укладенні господарських договорів із покупцями. Як правило, саме постачальники ініціюють укладення договорів та надають їхні проєкти контрагентам для підписання. За таких обставин висновок позивача про складання цих договорів саме залученим ФОП не ґрунтується на фактичних даних, а є припущенням, що не підтверджується жодними об`єктивними доказами. 
Більше того, у низці договорів, які позивач відносить до тих, що були нібито розроблені зазначеним ФОП, найменування та основні реквізити товариства вписані від руки, що додатково свідчить про використання постачальником типового шаблону договору для всіх своїх контрагентів. Це підтверджує, що такі документи не були індивідуально опрацьовані ФОП ОСОБА_2 , а отже, не можуть розглядатися як результат надання юридичних послуг з розробки договорів (том 3 арк. спр. 245-249).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 29.01.2026 на 13:30 год (том 4 арк. спр. 48).
Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.
В судових засіданнях 29.01.2026 та 12.02.2026 представники позивача позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додатково наданих усних та письмових пояснень.
Представник ГУ ДПС у Волинській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та наданих поясненнях у суді.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, ТОВ «Компанія Алтекс» зареєстрована 31.03.2008, номер запису – 11741020000006680. Також в товариства наявні такі види економічної діяльності за КВЕД, як: 25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія; 25.93 Виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.31 Демонтаж (розбирання) машин і устатковання; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів (том 1 арк. спр. 29-39).
ГУ ДПС у Волинській області відповідно до пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77 ПК України, плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 29.01.2025 №298-п (том 3 арк. спр. 115) проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Компанія Алтекс» за період діяльності з 01.01.2018 по 30.09.2024 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та за період діяльності з 01.01.2011 по 30.09.2024 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, із врахуванням вимог пункту 102.1, пункту 102.3 статті 102 ПК України.
За наслідками проведення вищезазначеної перевірки ГУ ДПС у Волинській області було складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Компанія Алтекс» 23.05.2025 №14474/07-01/35823953 (далі – акт перевірки) яким встановлено наступні порушення:
1. статті 1, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996; підпункту 1.1 пункту 1, підпункту 1.2 пункту 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, пункту 3, пункту 6 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013 про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231, пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 пункту 135.1 статті 135, підпункту 139.1.1, підпункту 139.2.1 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140 ПК України від 02.12.2010 №2755-ІV, в редакції чинній на момент здійснення правопорушення, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 7 440 461 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 453 658 грн, за 2023 рік в сумі 4 783 742 грн, за 9 міс. 2024 року в сумі 2 203 060 грн;
2. статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно, пункт 3.2. статті 3, пункт 103.1, пункт 103.4 статті 103, підпункт 141.4.1., підпункт 141.4.2 пункт 141.4 статті 141 ПК України, в результаті чого призвело до заниження податкового зобов`язання щодо утриманого податку з доходів нерезидента із джерелом походження з України всього у сумі 18477 грн, у тому числі за 2 квартал 2024 року в сумі 7204 грн, за 3 квартал 2024 року в сумі 11273 грн, по операціях з компанією SIА"DEAC" (Cuibes iela 17, Riga, LV-1063, Latvija, NIP:40003455216);
3. підпункт б пункту 176.2 статті 176 ПК України та пункт 4 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.15 №4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 15.12.2020 №773). В результаті чого внесено недостовірні відомості в податкові розрахунки за період з 3 кварталу 2022 року по 3 квартал 2024 року;
4. підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 та підпункт «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України під час виплати оподатковуваних доходів платникам податку, ТОВ «Компанія Алтекс» не перерахувало до бюджету у встановлені ПК України терміни (не своєчасно перерахувало) податок на доходи фізичних осіб в сумі 179 123,59 грн у тому числі: за лютий 2023 року в сумі 127 243,55 грн у термін до 30.03.2023, за березень 2023 року в сумі 51 880,04 грн у термін до 01.05.2023;
5. підпункт 1.4. підпункт 1.6 пункту 16.1 підрозділу 10 розділу XX, підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України при нарахуванні протягом періоду, що підлягає перевірці оподатковуваних доходів плавникам податку, ТОВ «Компанія Алтекс» не перераховувало до бюджету у встановлені ПК України терміни військовий збір на загальну суму 11 980,56 грн за лютий 2023 року у термін до 30.03.2023;
6. пункт 1 частини другої статті 6 пункт 1 частини першої статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону України від 08.07.2010 №2464-V1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого донараховано єдиний внесок на суму 1 165,90 грн листопад 2023 року;
7. пункту 103.9 статті 103, пункту 46.1. статті 46, пункту 49.2, підпункту 49.18.2, підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, пункту 137.4. статті 137 ПК України ТОВ «Компанія Алтекс» не подано у встановлені терміни до податкового органу звіти про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів (додаток ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за періоди: за 2 квартал 2024 року, за 3 квартал 2024 року по компанії - нерезиденту SIА"DEAC".
Не погодившись із порушеннями, встановленими актом перевірки товариством до ГУ ДПС у Волинській області подано заперечення, яке зареєстровано відповідачем 16.06.2025 №21956/6.
За результатами розгляду вказаного заперечення контролюючим органом винесено рішення, оформленого листом від 30.06.2025 №2047/12/03-20-07-01-12 «Про результати розгляду заперечення, яким вирішено: щодо заниження доходів по взаємовідносинах з ТОВ «ВО «Ковельсільмаш» на загальну суму 19 053 241,71 грн – задоволено повністю; щодо завищення собівартості готової продукції на загальну суму 7 193 560 грн та адміністративних витрат на загальну суму 28 888,00 грн по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 – задоволено повністю; решта вимог, викладених у вищезазначеному запереченні – задоволенню не підлягають у зв`язку із ненаданням платником достатніх доводів та аргументів, які спростовували висновки викладені в акті перевірки (том 1 арк. спр. 150).
У зв`язку з встановленими під час перевірки порушеннями, на підставі акта перевірки, контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02.07.2025 №0205040701, яким за порушення статті 1, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996; підпункту 1.1 пункту 1, підпункту 1.2 пункту 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, пункту 3, пункту 6 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013 про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231, пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 пункту 135.1 статті 135, підпункту 139.1.1, підпункту 139.2.1 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140 ПК України від 02.12.2010 №2755-ІV, в редакції чинній на момент здійснення правопорушення, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2 710 836 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 79 780 грн, за 2023 рік в сумі 1 003 974 грн, за 9 міс. 2024 року в сумі 1 627 082 грн збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства на загальну суму 3 388 545,00 грн, у тому числі: 2 710 836,00 грн - за податковим зобов`язанням, 677 709,00 грн - за штрафними санкціями (том 1 арк. спр. 151-154);
Не погодившись із наведеним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Компанія Алтекс» подано скаргу до ДПС України від 17.07.2025 №51/01-940АЛТ (арк. спр. 157-166) та рішенням про результати розгляду скарги від 02.09.2025 №25489/6/99-00-06-01-01-06 податкове повідомлення-рішення залишено без змін змін, а скаргу ТОВ «Компанія Алтекс» – без задоволення (том 1 арк. спр. 167-175).
Товариство, уважаючи винесене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернулося із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із підпунктом 62.1.3. пункту 62.1. статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
За правилами пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У силу вимог підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Під час здійснення планових перевірок платників податків, які є фінансовими агентами, предметом перевірки також є дотримання фінансовими агентами вимог статті 39-3 цього Кодексу.
Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4., 140.5.5-1, 140.5.6. пункту 140.5. статті 140 цього Кодексу.
Отже, контролюючий орган наділений правом проводити перевірки, одним із різновидів яких є документальні планові перевірки.
Згідно з пунктом 77.1. статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Відповідно до пункту 77.2. статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.
Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.
Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).
Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 77.4. статті 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Як вбачається із матеріалів справи документальна планова перевірка ТОВ «Компанія Алтекс» була проведена відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 29.01.2025 №298-п на підставі підпункту 20.1.4, пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77, підпункту 69.35-2 пункту 69 пірозділу10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» (том 3 арк. спр. 115).
Позивач не заперечує наявність правових підстав для проведення документальної планової виїзної перевірки.
Щодо встановлених ГУ ДПС у Волинській області порушень, які були виявлені під час проведення документальної планової визнаної перевірки, суд зазначає наступне.
Так, в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено завищення ТОВ «Компанія Алтекс» фінансових витрат на загальну суму 12 286 404 грн, в т.ч. за 2023 рік на суму 3 840 608 грн та за 9 міс. 2024 року на суму 8 445 796 грн.
Як встановлено судом, між ТОВ «Динеро-Капітал» (компанія) та ТОВ «Компанія Алтекс» (позичальник) 28.07.2023 укладено договір фінансового кредиту №ФК/07/23-01, відповідно до умов якого, компанія передає позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти в сумі 35 000 000 грн. Відсотки по фінансовому кредиту складають 30,00 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника. Метою використання кредиту є поповнення обігових коштів та кінцевий строк повернення суми кредиту - 27.07.2024.
Порядок погашення кредиту визначається в такий спосіб, що в ся сума кредиту в розмірі 35 000 000 грн повертається позичальником компанії в термін 27.07.2024 та сплата відсотків за користуванням кредитом здійснюється у термін, зручний для позичальника, сплаченим авансом, але не пізніше моменту повернення суми кредиту (том 1 арк. спр. 178).
Між сторонами 01.10.2023 укладено додаткову угоду до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023, якою внесено зміни до договору фінансового кредиту та пункт 1.2 викладено у наступній редакції: «1.2. Відсотки по фінансовому кредиту складають 35,00 (тридцять п`ять) % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні Позичальника.» (том 1 арк. спр. 179).
Також 11.03.2024 між позивачем та ТОВ «Динеро-Капітал» було укладено додаткову угоду до договору фінансового кредиту, де такий договір викладено у новій редакції та відповідно до пункту 1 договору, Кредитодавець передає позичальнику у власність на умовах платності строковості, повернення грошові коштів сумі 35 000 000 грн та відповідно до пункту 1.2 договору, загальну суму виданих кредитодавцем грошових коштів за строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника нараховуються проценти у розмірі 35,00 % на рік з метою використання кредиту - поповнення обігових коштів (арк. спр. 180-182).
В подальшому, 26.07.2024, між сторонами укладено додаткову угоду від 26.07.2024, якою внесено зміни до договору та пункт 3.4 договору викладено у наступні й редакції: «Кінцевий строк повернення суми кредиту – 26 липня 2025 року. Порядок погашення кредиту визначено в такий спосіб: Уся сума кредиту в розмірі 35 000 000,00 (тридцять п`ять мільйонів грн. 00 коп.) гривень повертається Позичальником Компанії в термін 26 липня 2025 року» (арк. спр. 183).
01.10.2024 між ТОВ «Компанія Алтекс» та ТОВ «Динеро-Капітал» укладено ще одну додатку угоду, якою внесено зміни до пункту 1.1 договору, а саме «1.1. Кредитодавець передає Позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти у розмірі 40 000 000,00 (сорок мільйонів грн. 00 коп.) гривень (далі по тексту Сума кредиту).» та пункт 3.4 викладено у такій редакції: «3.4. Кінцевий строк повернення кредиту та нарахованих відсотків: 26 липня 2025 року. Порядок погашення кредиту визначається в такий спосіб: Уся Сума кредиту в розмірі 40 000 00,00 (сорок мільйонів грн. 00 коп.) гривень повертається Позичальником Компанії в термін до 26 липня 2025 року» (арк. спр. 184).
Як встановлено відповідачем під час проведення перевірки та не заперечується позивачем, у 2023 році товариством отримано 34 747 090,00 грн відповідно до умов вищеописаного договору, та нараховано відсотків у розмірі 3 840 608,50 грн, у 2024 році позивачем отримано 3 555 659,00 грн та нараховано відсотків у розмірі 8 445 795,94 грн. Водночас встановлено факт повернення суми основного боргу у розмірі 4 504 000,00 грн та відсотків у розмірі 3 860 311,07 грн.
В бухгалтерському обліку дані операції відображені наступними бухгалтерськими проведеннями:
Дт 601 – Кт 311 на суму 38 302 749 грн (отримані кредитні кошти); 
Дт 311 – Кт 601 на суму 4 504 000,00 грн (повернуті кредитні кошти);
Дт 951 – Кт 684 на суму 12 286 404,44 грн (нараховані відсотки);
Дт 684 – Кт 311 на суму 3 860 311,07 грн (сплачені відсотки).
На переконання ГУ ДПС у Волинській області, відсоткова ставка по отриманому кредиту від ТОВ «Динеро-Капітал» є штучно завищена, з можливістю формування витрат та виведення обігових коштів.
Суд звертає увагу, що відносини щодо укладання цивільно-правових договорів регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Відповідно до частин першої та третьої статті 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З аналізу викладених норм убачається, що цивільне законодавство гарантує підприємцям свободу договору, зокрема узгодження домовленостей щодо істотних умов договору.
Таким чином, в даному випадку сторони договору позики (фінансового кредиту) на власний розсуд встановили ставку процентів 30% та, в подальшому, 35% за користування позикою, а отже доводи контролюючого органу про завищену ставку процентів за договорами позики є необґрунтованими.
Окрім того судом, під час розгляду справи, встановлено, що на даний момент вказані відсоткові нарахування майже погашені товариством, що підтверджується також і актом перевірки (сторінка 36 акту). Наведене додатково підтверджує обґрунтованість встановлення вказаної ставки процентів.
Разом із тим суд уважає безпідставним порівняння контролюючого органу щодо середньооблікової ставки по кредитах, згідно з інформацією Національного Банку України у період з 28.07.2023 по 20.09.2024 та із укладеним кредитним договором між позивачем та АТ «ТАСКОМБАНК» (процентна ставка становить 13% річних), оскільки, як вірно зазначає позивач, комерційні банки при видачі кредитів вимагають гарантій (забезпечення), щоб мінімізувати неповернення коштів, причому основні види таких гарантій – це застава рухомого або нерухомого майна, порука (фінансова відповідальність третьої особи), цінні папери, депозит (клієнт залишає гроші на рахунку банку як гарантію) або цесія. 
У даному випадку ТОВ «Динеро-Капітал» надало в кредит кошти в розмірі 40 000 000,00 грн без будь-яких гарантій, а тому розмір відсотків по фінансовому кредиту, які складають 35 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника є обґрунтованим та розумним.
Також податковий орган зазначає, що ТОВ «Компанія Алтекс», отримані від ТОВ «Динеро-Капітал» кошти використано не на придбання виробничих ресурсів, а на придбання цінних паперів (інвестиційних сертифікатів) бездокументарних на загальну суму - 40 387 766 грн.
Суд зауважує, що податковий орган ставив під сумнів сам факт купівлі інвестиційних сертифікатів, а тому ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 (том 4 арк. спр. 2-3) витребувано у Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (01010, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, будинок 8, корпус 30, ЄДРПОУ 37956207):
- проспекти емісії, подані ТОВ «Компанія з управління активами «ФОРВАРД» (код ЄДРПОУ 32439633) до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, під час реєстрації емісії інвестиційних сертифікатів закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «КІВ» (код ЄДРІСІ 23300031) та інвестиційних сертифікатів закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «ВІКТОРІЯ» (код ЄДРІСІ 233151);
- перелік суб`єктів господарювання, які здійснювали придбання та реалізацію інвестиційних сертифікатів вищевказаних пайових інвестиційних фондів, емітентом яких є ТОВ «Компанія з управління активами «ФОРВАРД» (код ЄДРПОУ 32439633) за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, із зазначенням інформації про торги, дати придбання (реалізації), кількості придбаних (реалізованих) інвестиційних сертифікатів в розрізі кожного суб`єкта господарської діяльності.
На виконання вказаної ухвали Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку листом від 14.11.2025 №14/05/19654 надано витребувані документи (том 4 арк. спр. 8-36), які додатково підтверджується факт державної реєстрації емісії інвестиційних сертифікатів, їх реального існування та законності здійснення операцій з ними.
Разом із тим суд вказує, що відповідно до пункту 1.3. Договору фінансового кредиту від 28.07.2023 №ФК/07/23-01, метою використання кредиту визначено «поповнення обігових коштів».
Згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Дотримання чи недотримання позичальником визначеної договором мети використання кредитних коштів є питанням взаємовідносин сторін договору та може бути підставою для застосування цивільно-правових санкцій (дострокове повернення, штраф, відшкодування збитків тощо), але не створює самостійних податкових наслідків.
Статтею 20 ПК України визначені права контролюючих органів, однак у вказаній нормі податкове законодавство не наділяє контролюючий орган повноваженнями оцінювати належність виконання сторонами умов цивільно-правових договорів поза контекстом визначення об`єкта оподаткування. Висновок контролюючого органу про використання коштів не за цільовим призначенням фактично ґрунтується на оцінці дотримання умов цивільного договору, що виходить за межі його компетенції.
Сам по собі факт придбання цінних паперів (інвестиційних сертифікатів) за рахунок кредитних коштів не свідчить про порушення норм податкового законодавства та не є підставою для висновку щодо завищення ТОВ «Компанія Алтекс» фінансових витрат.
Окрім того, суд уважає недоведеним посилання відповідача на придбання цінних паперів (інвестиційних сертифікатів) за рахунок кредитних коштів, отриманих від ТОВ «Динеро Капітал», оскільки жодних документальних підтверджень таких висновків матеріали справи не містять.
Відповідно до пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 «Фінансові витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.04.2006 №415, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.05.2006 за №610/12484 (далі - П(С)БО 31): запозичення - позики, векселі, облігації, а також інші види короткострокових і довгострокових зобов`язань, на які нараховуються відсотки; фінансові витрати - це витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями; кваліфікаційний актив - актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення; капіталізація фінансових витрат - включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційного активу; собівартість кваліфікаційного активу - витрати на придбання, будівництво, створення, виготовлення, виробництво, вирощування і доведення кваліфікаційного активу до стану, у якому він придатний для використання із запланованою метою або продажу (далі - витрати на створення кваліфікаційного активу). Фінансові витрати - витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями.
Приклади кваліфікаційних активів наведено в додатку 1 до цього Положення (стандарту), зокрема, це будівництво приміщень, будинків, будівель, споруд, виготовлення і монтаж устаткування, розробка (створення) програмного продукту та інших матеріальних активів, які тривають.
Згідно з пунктом 4 П(С)БО 31 фінансові витрати визнаються юридичними особами витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються.
Згідно з пунктом 5 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» капіталізація фінансових витрат застосовується лише до суми тих фінансових витрат, яких можна було б уникнути, якби не здійснювались витрати на створення кваліфікаційного активу. Витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації включають лише витрати, для здійснення яких сплачуються грошові кошти, передаються інші активи або приймаються зобов`язання з нарахуванням відсотків. Витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації зменшуються на суму будь-яких отриманих проміжних виплат та цільового фінансування, безпосередньо пов`язаних зі створенням кваліфікаційного активу.
Відповідно до пунктів 6, 7 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» у разі безпосереднього позичання коштів з метою створення кваліфікаційного активу сумою фінансових витрат, що підлягає включенню до собівартості кваліфікаційного активу, є фактичні, визнані у звітному періоді, фінансові витрати, які пов`язані з цим запозиченням (за вирахуванням доходу від тимчасового фінансового інвестування запозичених коштів). Якщо запозичення безпосередньо не пов`язані зі створенням кваліфікаційного активу, то сума фінансових витрат, що підлягає включенню до собівартості кваліфікаційного активу, є добутком норми капіталізації та середньозважених витрат на створення кваліфікаційного активу (включаючи раніше капіталізовані фінансові витрати). З метою визначення фінансових витрат, які капіталізуються, до розрахунку приймаються середньозважені витрати на створення кваліфікаційного активу протягом тих періодів, у яких підприємством понесені фінансові витрати, що відповідають вимогам пункту 5 цього Національного положення (стандарту).
Пунктом 13 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» визначено, що капіталізація фінансових витрат припиняється, якщо створення кваліфікаційного активу завершено.
Отже, відсотки за запозиченнями включаються до складу витрат суб`єкта господарювання лише в тому випадку, якщо такі не підлягають включенню до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. За таких обставин, з`ясуванню підлягає питання, чи витрачались отримані позивачем в якості запозичень кошти на придбання (створення) кваліфікаційних активів (основних засобів).
З подібним підходом Верховний Суд розглядав справи № 826/8025/16 (постанова від 06.08.2020), №826/1709/14 (постанова від 15.10.2019) та застосована постановою Верховного Суду від 17.07.2023 у справі № 320/1775/22.
Як зазначає ГУ ДПС у Волинській області, ТОВ «Компанія Алтекс» повинно було включати до складу собівартості придбаних інвестиційних сертифікатів, нараховані відсотки по фінансовому кредиту (отриманий від ТОВ «Динеро Капітал») наступним бухгалтерським проведенням: Д-т 352 – К-т 684.
Правова позиція Верховного Суду щодо порядку відображення відсотків за запозиченнями ґрунтується на положеннях П(С)БО 31, відповідно до яких фінансові витрати підлягають включенню до собівартості виключно у випадку їх безпосереднього зв`язку зі створенням кваліфікаційного активу.
За змістом зазначеного стандарту кваліфікаційним є актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення або підготовки до використання за призначенням. 
Отже, передумовою капіталізації відсотків є встановлення факту спрямування запозичених коштів саме на створення чи придбання активу, що відповідає ознакам кваліфікаційного.
Відповідно до пункту 4 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 (далі – П(С)БО 13) фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.
Відтак, суд вказує, що інвестиційні сертифікати є цінними паперами інститутів спільного інвестування та відповідно до П(С)БО 13 обліковуються як фінансові інвестиції. Їх придбання не пов`язане зі створенням активу підприємством, не передбачає виробничого циклу та не потребує тривалого часу для підготовки до використання.
Таким чином, суд приходить до переконання, що інвестиційні сертифікати за своєю економічною сутністю не відповідають критеріям кваліфікаційного активу в розумінні НП(С)БО 31, а тому, за таких обставин, відсотки за фінансовим кредитом, отриманим позивачем, підлягають відображенню у складі фінансових витрат звітного періоду, а не включенню до собівартості фінансових інвестицій.
Висновок контролюючого органу про обов`язок здійснити капіталізацію відсотків шляхом бухгалтерського проведення Д-т 352 – К-т 684 фактично ґрунтується на ототожненні фінансових інвестицій із кваліфікаційним активом, що не відповідає положенням бухгалтерських стандартів та суперечить економічній природі відповідних операцій.
Враховуючи наведе суд приходить до переконання, що твердження контролюючого органу про порушення позивачем порядку формування собівартості фінансових інвестицій є безпідставним та необґрунтованим.
Податковий орган, посилаючись на інформацію Національний банк України про середньооблікову відсоткову ставку за кредитами у піковому розмірі 22 % річних (за період з 28.07.2023 по 14.09.2023), дійшов висновку про штучне завищення позивачем відсоткової ставки за фінансовим кредитом та здійснив коригування фінансових витрат у повному обсязі нарахованих відсотків (35 %).
Варто зауважити, що принцип співмірності передбачав би визначення різниці між фактично застосованою та економічно обґрунтованою ставкою. Натомість податковий орган виключив із складу фінансових витрат усю суму нарахованих відсотків, що свідчить про відсутність належного економічного розрахунку та порушення логіки та суті податкового донарахування.
Отож, враховуючи вищевикладене суд констатує про відсутність належних правових та фактичних підстав для висновків ГУ ДПС у Волинській області щодо завищення фінансових витрат на загальну суму 12 286 404 грн, в т.ч. за 2023 рік на суму 3 840 608 грн та за 9 міс. 2024 року на суму 8 445 796 грн.
Податковим органом під час проведення планової перевірки також було встановлено завищення ТОВ «Компанія Алтекс» адміністративних витрат на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_2 (далі – ФОП ОСОБА_2 ).
Як видно з матеріалів справи, між товариством та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір про абонентське юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи №0110 від 01.10.2022 (місто Вінниця) щодо виконання поточних конкретних юридичних доручень замовника щодо здійснення конкретних дій або надання юридичних послуг (том 1 арк. спр. 226-228).
Під час проведення перевірки ГУ ДПС у Волинській області встановлено та не заперечується позивачем, що згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» по контрагенту ФОП ОСОБА_2 станом на 01.01.2018 сальдо відсутнє, оборот по дебету становить 1 021 454,48 грн, оборот по кредиту становить 1 065 600,00 грн, станом на 30.09.2024 року сальдо кредиту становить 44 145,52 грн.
Відповідачем досліджувались акти наданих послуг (сторінка 53 акту перевірки) та встановлено, що з них неможливо визначити фактичний вид наданих послуг. В усіх наданих до перевірки первинних документах зазначено лише абонентське обслуговування господарської діяльності юридичної особи за певний період, проте відсутнє їх розшифрування та деталізація.
Пунктом 1 положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (далі – П(С)БО 16), встановлено, що це Положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Пунктом 2 П(С)БО 16, визначено, що норми цього Положення (стандарту) застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).
Згідно із пунктом 18 П(С)БО 16, до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо); витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо); амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; витрати на врегулювання спорів у судових органах; податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг); плата за розрахунково- касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею- продажем валюти; інші витрати загальногосподарського призначення.
Відповідно до пункту 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 статті 42 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (підпункт 135.1 статті 135 ПК України).
Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).
Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).
Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 вказаного Положення господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Пунктом 2.4. вищевказаного Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування як витрат так і податкового кредиту.
При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 826/8703/18.
Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що визначальною ознакою господарської операції, яка зумовлює наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод (витрат та податкового кредиту), є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника та бути відображеною у належним чином оформлених первинних документах, які зазвичай супроводжують операцію певного виду. Для підтвердження даних податкового обліку можуть враховуватися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише дійсний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкової вигоди.
Дійсно законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції. Однак критерієм можливості відображення операцій у податковому обліку є забезпечення підтвердження фактичного їх здійснення на підставі наявних доказів.
Умовою належного документального підтвердження операцій є можливість зробити обґрунтований висновок про те, що витрати фактично понесені, а поставка товарів (робіт, послуг) відбулася. З цією метою первинні документи мають містити достатній обсяг інформації щодо змісту та суті спірних операцій, розкривати їх господарську доцільність.
Такий же підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 21.02.2023 у справі №820/4281/18 та від 12.04.2023 у справі №807/2118/16 та від 12.02.2024 у справі №804/746/17.
Як видно з матеріалів справи, до поданого заперечення позивачем додано звіти виконавця, в яких зазначено перелік договорів, акти приймання-передачі, та інша інформація, роз`яснення щодо певних питань, а також роздруківки документів.
Здійснивши дослідження наданих позивачем кінцевих звітів виконавця ФОП ОСОБА_2 (том 1 арк. спр. 229-250, том 2 арк. спр. 1-2) судом встановлено, що такі містять кількість годин, які використані для надання юридичних послуг, ціна та загальна вартість, що в свою чергу спростовує висновки контролюючого органу щодо неможливості перевірки фактичних витрат часу для надання послуг.
Поміж тим суд зауважує, що Договором про абонентське юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи №0110 від 01.10.2022 визначено послуги, які надаються виконавцем, а саме: здійснення досудового врегулювання суперечок (правовий аналіз матеріалів справи, що носить суперечливий характер; підготовка проєкту претензійних листів; участь в переговорах); здійснювати правовий аналіз конкретних питань (апеляцій), з наданням висновку в усній або письмовій формі; надавати усні або письмові консультації щодо загальних питань правового характеру; проводити юридичну експертизу договору або іншого документу, а також юридичну експертизу договору за складанням додаткової угоди або протоколу розбіжності до нього, в тому числі із наданням письмового звіту; складати договори та інші письмові документи (заяви, протоколи, довіреності, скарги, акти, тощо); супроводжувати укладання угод (консультації з питань що виникають в ході укладання правочину; експертиза проєкту договору контрагента); перевіряти відповідність вимогам законодавству внутрішніх документів замовника, надавати юридичну допомогу замовника в підготовці й правильному оформленні зазначених документів; організовувати й вести претензійну роботу з матеріалів, підготовлених бухгалтерією, надавати методичну допомогу в цій роботі (том 1 арк. спр. 226-228).
Отже, умови договору визначають предмет зобов`язання, а звіти виконавця та акти надання послуг конкретизують його фактичне виконання за відповідні періоди.
За таких обставин суд доходить висновку, що сукупність наданих первинних документів та звітів виконавця забезпечує можливість ідентифікації характеру, обсягу й вартості отриманих послуг та спростовує доводи контролюючого органу щодо неможливості перевірки фактичних витрат часу і змісту наданих послуг.
Відтак, твердження відповідача про формальний характер актів та відсутність розшифрування послуг не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, що свідчить про необґрунтованість висновків ГУ ДПС у Волинській області про завищення ТОВ «Компанія Алтекс» адміністративних витрат на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн.
Окрім того, ГУ ДПС у Волинській області зроблено висновок, що ТОВ «Компанія Алтекс» завищення собівартості готової продукції на загальну суму 1 189 060,00 грн, в т.ч., за 2023 рік на суму 1 072 060 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 117 000 грн та адміністративні витрати на загальну суму 76 950 грн, в т.ч. за 9 міс. 2024 року на суму 76 950 грн по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_3 (далі – ФОП ОСОБА_3 ).
В ході проведення перевірки встановлено придбання послуг поточного ремонту покрівлі будівель від ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 1 266 010,05 грн, здійснених на виконання: договору підряду від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ, предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 4500 м2 (том 3 арк. спр. 22); договору підряду від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 1400 м2 (том 3 арк. спр. 46); договору підряду від 15.04.2024 №1-24 предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі (АПК-1), що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 300 м2 (том 3 арк. спр. 50-51); договору підряду від 12.06.2024 №2-24 предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі станції нейтралізації і Насосної станції автоматизованого пожежогасіння Г-1, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 450 м2 (том 3 арк. спр. 55-56).
Як зазначає відповідач, у вересні-жовтні 2023 року, періоді надання послуг поточного ремонту покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3 за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_3 згідно укладених Договорів №50/07-136 від 01.09.2023 та №50/09-97 АЛТ від 02.10.2023 у власності товариства перебувала лише частина виробничих площ виробничого корпусу №3 загальною площею 1600 кв.м., а тому ФОП ОСОБА_3 не міг надавати послуги поточного ремонту існуючої покрівлі будівлі виробничого корпусу №3 загальною площею 5608 м.кв., з них, 4250 м.кв. відповідно до Договіру підряду №50/07-136 від 01.09.2023 та 1358 м.кв. відповідно до Договору підряду №50/09-97 АЛТ від 02.10.2023, оскільки, у власності (строковому використанні) у ТОВ «Компанія Алтекс» не було в такій кількості.
Судом встановлено, що наявність у користуванні ТОВ «Компанія Алтекс» виробничих приміщень підтверджується: договором збереження майна від 01.08.2023 №01/08-23 укладеного з ПАТ «Ковельсільмаш», предметом якого є відповідальне зберігання нежитлової нерухомості, загальною площею 69 682,2 кв.м., що знаходиться за адресою місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, а саме: частина Виробничого корпусу №3 А-2 площею 12 000 кв. м. (том 3 арк. спр. 30); актом приймання-передачі нежитлових приміщень (майна) від 01.08.2023 до договору збереження від 01.08.2023 №01/08-23 (том 3 арк. спр. 31); договором збереження майна від 01.11.2023 №01/11-23 укладеного з ПАТ «Ковельсільмаш», предметом якого є відповідальне зберігання нежитлової нерухомості, що знаходиться за адресою місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, а саме: адміністративно-побутовий корпус №1 А-4 загальною площею 9 790,0 кв.м., виробничий корпус №3 А-2, загальною площею 69 682,2 кв.м. (том 3 арк. спр. 32-33); актом приймання-передачі нежитлових приміщень (майна) від 01.11.2023 до договору збереження від 01.11.2023 №01/11-23 (том 3 арк. спр. 34); договором суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ, предметом якого є строкове платне користування чистини нежитлового приміщення, а саме частина виробничої площі у виробничому корпусі №1, площею 500 кв.м.; частина виробничої площі у виробничому корпусі №3, площею 500 кв.м. та виробниче обладнання, в кількості 44 одиниці, що знаходять за адресою: місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1 (том 3 арк. спр. 35-38); актами приймання-передачі від 01.09.2022 по договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ (том 3 арк. спр. 39-41); додатковою угодою від 31.10.2022 №2 до договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ, відповідно до якої пункт 1.1. викладено в новій редації та зазначено про строкове платне користування виробничого приміщення, а саме: частину виробничої площі у виробничому корпусі №1 площею 1 000 м.кв, частину виробничої площі у виробничому корпусі №3 площею 1600 м.кв, частину виробничої площі у виробничому корпусі №2 площею 1 000 м.кв. Всього площею 3600 м.кв (том 3 арк. спр. 43); актом приймання-передачі від 01.09.2022 до додатковою угодою від 31.10.2022 №2 до договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ (том 3 арк. спр. 44); додатковою угодою від 31.10.2023 про розірвання договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ (том 3 арк. спр. 45); договором оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК; актом приймання-передачі від 01.09.2023 до договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК, яким передано в платне користування: контрольно-пропускну будку П-1 площею 31,7 кв.м. та контрольно-пропускну будку цеху №42 К-1 площею 28,4 кв.м.; актом приймання-передачі від 01.11.2023 №2 до договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК, яким передано в платне користування: павільйон очікування міського транспорту (частину) площею 22,12 кв.м.; актом приймання-передачі від 01.06.2024 №3 до договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК, яким передано в платне користування: насосну станцію автоматизованого пожежогасіння Г-1 площею 64,5 кв. м. та станцію нейтралізації Д-2 площею 607,8 кв. м.; актом повернення з оренди нерухомого майна по договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК (том 3 арк. спр. 60-69).
Враховуючи наведене суд погоджується із посиланням позивача, що на момент ремонту у користуванні позивача знаходилося 13600 м.кв. площі виробничого корпусу №3 з урахуванням суборенди та зберігання, а всього ремонту покрівлі було здійснено на площі 5608 м.кв., тому твердження податкового органу про неможливість ФОП ОСОБА_3 здійснити ремонт на 5608 м.кв. є безпідставними.
Реальність здійснення вказаних робіт ФОП ОСОБА_3 підтверджується також дефектним актом від 01.09.2023; кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ; видатковою від 13.09.2023 №РН-0000519; товарно-транспортною накладною від 13.09.2023 №519; видатковою від 14.09.2023 №РН-0000778; актом здачі-прийому виконаних робіт від 30.09.2023 по договору від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ (том 3 арк. спр. 23-28); дефектним актом від 02.10.2023; кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ; актом здачі-прийому виконаних робіт по договору від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ (том 3 арк. спр. 47-49); кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 15.04.2024 №1/24; дефектним актом від 15.04.2024; актом здачі-прийому виконаних робіт по договору від 15.04.2024 №1/24 (том 3 арк. спр. 52-54); кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 12.06.2024 №2/24; дефектним актом від 12.06.2024; актом здачі-прийому виконаних робіт по договору від 12.06.2024 №2/24 (том 3 арк. спр. 57-59).
Також відповідачем встановлено певну невідповідність даних в усіх актах здачі-прийому виконаних робіт в найменуванні акта та за які роботи він був підписаний, зокрема: в актах здачі-прийому виконаних робіт №1 від 30.09.2023 по Договору №50/07-136 від 01.09.2023, здачі-прийому виконаних робіт №1 від 31.10.2023 по Договору №50/09-97 АЛТ від 02.10.2023, здачі-прийому виконаних робіт №1 від 24.04.2024 по Договору №1/24 від 15.04.2023, здачі-прийому виконаних робіт №3 від 24.06.2024 по Договору №2/24 від 12.06.2023 вказано про поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3, проте, згідно вказаних актів ФОП ОСОБА_3 виконав в повному обсязі наступні роботи по поточному ремонту покрівлі адміністративної будівлі.
На переконання суду, вказані недоліки є неістотними та не є підставою для невизнання господарської операції, оскільки вони не впливають на факт виконання робіт та мають суто механічний характер, а також не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.
Окрім того суд враховує, що ФОП ОСОБА_3 листом від 17.03.2025 №1 надано відповідь на запит податкового органу та підтверджено факт надання послуг покрівельних робіт. Підтверджено факт укладання договорів підряду, а саме: від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ; від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ; від 015.04.2024 №1-24; від 12.06.2024 №2-24. Повідомлено, що для виконання робіт покрівельні матеріали придбавались у юридичних осіб та підприємців як за готівкові та і безготівкові кошти. Оплата за виконані роботи здійснювалась шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в банку, що підтверджено відповідною випискою. До вказаної відповіді також надано договори підряду, акти здачі-прийому виконаних робіт до них, а також дві видаткові накладні від 04.07.2023 та 02.08.2023 на придбання світондейлу в кількості 220 м.кв. та 700 м.кв. та флюгарки в кількості 10 шт. та платіжні інструкції при їх оплату (том 3 арк. спр. 128-137).
Враховуючи наведені обстави, наявні в матеріалах справи первинні документи, а також письмове підтвердження ФОП ОСОБА_3 щодо проведення робіт, у суду відсутні будь-які сумніви щодо реальності здійснення покрівельних робіт на користь ТОВ «Компанія Алтекс».
Посилання відповідача щодо ненадання ФОП ОСОБА_3 документів, які підтверджують придбання інших матеріалів, необхідних для виконання робіт є безпідставним, оскільки позивач не може відповідати за дії або ж бездіяльність своїх контрагентів щодо повноти надання інформації на запит контролюючого органу.
Отож, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків ГУ ДПС у Волинській області щодо завищення позивачем собівартості готової продукції на загальну суму 1 189 060,00 грн та адміністративних витрати на загальну суму 76 950,00 грн.
Щодо заниження показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України, а саме заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сум 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн суд зазначає наступне.
Актом перевірки встановлено, що ТОВ «Компанія Алтекс» за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 здійснювало зовнішньоекономічні операції з нерезидентами, які підпадають під визначення підпунктами 39.2.1.1 та 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, а саме реалізацію ТМЦ наступним контрагентам: SRL «ZACOM-THE» (Молдова); «SA HIDROINPEX» (Молдова); «Fulga Grup» S.R.L. (Молдова); Stal Trade Sylwester Srodek, Mariusz Wojtak Sp.J. (Польща) та GP-TARTEH SRL (Молдова).
Позивачем до перевірки та до суду надано наступні документи отримані від нерезидентів: по нерезиденту «SA HIDROINPEX» (Молдова) надано сертифікат про резидентство №840005 від 26.06.2023 (форма 1-DTA17) на 2022 рік (том 4 зворот арк. спр. 58); по нерезиденту SRL «ZICOM-TEH» (Молдова) надано сертифікат про резидентство №550002 від 16.08.2022 (форма 1-DTA17) на 2022 податковий рік (том 4 зворот арк. спр. 59); по нерезиденту «Fulga Grup» S.R.L (Молдова) надано сертифікат про резидентство №060677 від 30.06.2023 (форма 1-DTA17) на 2023 податковий рік (том 4 арк. спр. 67)
На переконання ГУ ДПС у Волинській області надані сертифікати не містять інформації, яка б дозволила ТОВ «Компанія Алтекс» не здійснювати коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення на підставі підпункту 140.5.51 пункту 140.5 статті 140 ПК України.
У зв`язку із наведеним відповідач зазначив, що ТОВ «Компанія Алтекс» в рядку 3.1.7 Додатку РІ «Сума 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 Податкового кодексу України), реалізованих на користь нерезидентів, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (підпункт 140.5.51 пункту 140.5 статті 140 розділу ІІІ ПК України)» не відображено суму 30 відсотків вартості реалізованих ТМЦ на користь нерезидентів за 2022 рік та за 2023 рік; по нерезиденту SRL «ZICOM-TEH» (Молдова) за 2022 рік 10 200,89 грн; по нерезиденту «SA HIDROINPEX» (Молдова) за 2022 рік у розмірі 299 825,95 грн та за 2023 у розмірі 74 336,65 грн; по нерезиденту «Fulga Grup» S.R.L (Молдова) за 2023 у розмірі 57 826,25 грн.
Враховуючи вказане, ТОВ «Компанія Алтекс» в порушення підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140, пункту 134.1 статті 134, ПК України, занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до положень підпункту 140.5.4. пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
Згідно абзацу 6 підпункту 140.5.4. пункту 140.5 статті 140 ПК України встановлено, що вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.
Відповідно до підпункту 39.2.1.1. пункту 39.2.1 статті 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/ або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав (територій);
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2-1 цього підпункту;
ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Згідно з підпунктом 39.2.1.2 пунктом 39.2.1 статті 39 ПК України під час визначення переліку держав (територій) для цілей підпункту "в" підпункту 39.2.1.1 цього підпункту Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:
держави (території), віднесені до переліку офшорних зон, затвердженого Кабінетом Міністрів України;
держави (території), віднесені до переліку держав (юрисдикцій), що не виконують чи неналежним чином виконують рекомендації міжнародних, міжурядових організацій, задіяних у сфері боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення;
держави (території), компетентні органи яких за результатами двох послідовних звітних (податкових) періодів (років) не забезпечують своєчасний та повний обмін податковою та фінансовою інформацією (зокрема інформацією щодо кінцевого бенефіціарного власника) на запити центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Пропозиції до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, визначеним цим підпунктом, з відповідним обґрунтуванням надаються щороку до 1 жовтня центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У разі якщо зміни до зазначеного переліку затверджуються Кабінетом Міністрів України до 30 листопада, такі зміни застосовуються з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни. У разі затвердження змін до зазначеного переліку після 30 листопада, такі зміни застосовуються з 1 січня другого звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» у редакції, чинній до 01.01.2025, передбачено Республіку Молдову як таку, що відповідає критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпунктом 39.2.1 пунктом 39.2 статті 39 ПК України.
Разом з тим, згідно з підпунктом 39.1.1 пункту 39.1 статті 39 ПК України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу "витягнутої руки" (об`єкта оподаткування - у випадках, якщо застосування принципу "витягнутої руки" передбачено цим Кодексом або міжнародними договорами.
Відповідно до положень підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2. статті 39 ПК України встановлено, що господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 і 39.2.1.5 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:
- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;
- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Аналізуючи вищевказане, контрольованими операціями, ціноутворення за якими має узгоджуватися, зокрема, за принципом «витягнутої руки» з наданням податковому органу відповідної документації, визнаються не всі операції, а лише ті, які відповідають визначеним ПК України або міжнародним договором, положенням.
Водночас, ГУ ДПС у Волинській області під час проведення перевірки, а також під час розгляду справи по суті не заперечувало відсутність підстав щодо віднесення операцій ТОВ «Компанія Алтекс» з резидентами Республіки Молдова до таких, де обсяг господарських операцій платника податків не перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Таким чином, досліджені податковим органом фінансово-господарські операції ТОВ «Компанія Алтекс» з резидентами Республіки Молдова, як держави, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (у період до 01.01.2025), на думку суду, є підтвердженими первинними документами, що виключає зобов`язання позивача як збільшувати фінансовий результат податкового (звітного) періоду на суму 30% вартості товарів, робіт та послуг, придбаних у відповідних контрагентів, так і надавати відповідні документи згідно приписів статті 39 ПК України на підтвердження відповідності ціноутворення принципу «витягнутої руки», що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість та протиправність висновків податкового органу щодо порушення підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140, пункту 134.1 статті 134 ПК України.
Окрім того суд врахує, що ТОВ «Компанія Алтекс» здійснювало господарські операції з «Fulga Grup» S.R.L. (Молдова) по зазначеному у акті перевірки контракту за звичайними цінами, зіставними з господарськими операціями фактично здійсненими ТОВ «Компанія Алтекс» з іншими контрагентами в Україні (з непов`язаними особами протягом 2023 року), тобто за принципом «витягнутої руки».
З метою розрахунку відповідності умов господарських операцій з Республікою Молдова принципу «витягнутої руки» підприємством застосовано відповідно до пункту 39.3.1.1. ПК України метод порівняльної неконтрольованої ціни.
Так, відповідно до Контракту № 12А від 31.05.2023 з «Fulga Grup» S.R.L. (Молдова) (том 3 арк. спр. 71-72) було експортовано такий товар як «01-011-040 Петля» в кількості 267,00 од. за ціною 17,00 євро за одиницю. Станом на 04.07.2023 курс Національного Банку України становив - 39,8543 грн /євро, тому вартість експортованої петлі становила 677,54 грн / одиницю.
ТОВ «Компанія Алтекс» 11.05.2023 реалізувала таку ж петлю по договору купівлі-продажу ТОВ Завод «СТЕП-АГРО» в кількості 10 штук за ціною 700,00 грн. Вказана обставина підтверджується видатковою накладною № РН-0000340 від 11.05.2023 (том 3 арк. спр. 79)
Також ТОВ «Компанія Алтекс» реалізувала таку ж петлю по договору купівлі-продажу ТОВ «Агропромислова Група Плюс» в кількості 13.00 одиниць за ціною 800,00 грн / одиниця, відповідно до видаткової накладної №РН-0000873 від 02.10.2023 (том 3 арк. спр. 80).
Відповідно до контракту № 2А від 12.08.2022 з SRI «ZICOM-ТЕН» (Молдова) ТОВ «Компанія Алтекс» реалізувало наступну продукцію: Ланцюг 9x27 ТУ У 3.37-00238138.041-95 в кількості 124 000 од. за ціною 2,06 євро / одиниця; РОМ 401 Скребок в кількості 40.000 шт. за ціною 4,34 євро / одиниця; РОМ 00.12.703Б Транспортер в кількості 2.00 од. за ціною 184 евро / одиниця; РОМ 601 скоба в кількості 80,00 од. за ціною 0,36 євро / одиниця.
Станом на 22.08.2022 курс Національного Банку України становив 36,5686 грн / євро, тому вартість Експортованого по зовнішньоекономічному контракту ланцюга становила 75,33 грн; Ром 401 скребка - 158,71 грн; РОМ 00.12 703Б Транспортер - 6728,62 грн та РОМ 601 скоба - 13,17 грн.
Реалізація Ланцюга 9x27 ТУ У 3.37-00238138.041-95 в кількості 60 штук відбулася в Україні 23.10.2023 по контракту ТОВ «Агропромислова група плюс» за ціною 80,00 грн відповідно до видаткової накладної №РН-0000990 від 23.10.2023 (том 3 арк. спр. 86); 07.12.2023 реалізація Ланцюга 9x27 ТУ У 3.37-00238138.041-95 в кількості 917 штук відбулася в Україні відбулася з СТОВ АФ Верба за ціною 85,00 грн відповідно до видаткової накладної №РН-0001254 від 07.12.2023 (том 3 арк. спр. 87); 26.10.2022 реалізація РОМ 401 Скребок в кількості 49,00 штук відбулася в Україні по контракту з ФОП ОСОБА_4 за ціною 152,00 грн за одиницю відповідно до видаткової накладної №РН-0000021 від 26.10.2022 (том 3 арк. спр. 88); 11.10.2023 реалізація РОМ 00.12.703Б Транспортер відбулася в Україні по контракту з ТОВ «Ланквест» відповідно до видаткової накладної №РН-0000921 від 11.10.2023 в кількості 2 штук за ціною 6790,00 грн за одиницю (том 3 арк. спр. 89); 04.10.2023 реалізація РОМ 601 скоба в кількості 80,00 штук відбулася в Україні по контракту №50/05-49 АЛТ від 03.10.22 за ціною 13,00 грн відповідно до видаткової накладної №РН-0000888 від 04.10.2023 (том 3 арк. спр. 90); 16.03.2023 реалізація РОМ 601 скоба в кількості 60,00 штук відбулася в Україні по контракту №50/05-56 АЛТ від 01.10.22 за ціною 13,00 грн відповідно до видаткової накладної №РН-0000206 від 16.03.2023 (том 3 арк. спр. 91).
Також, як встановлено судом під час розгляду даної справи, та про що свідчать матеріали справи, відповідачем жодної документації або ж іншої інформації щодо використання принципу «витягнутої руки» відповідачем не витребовувалось.
У судовому засіданні представником відповідача також зазначалось, що під час проведення планової перевірки жодних запитів про надання документів на адресу ТОВ "Компанія Алтекс" не надсилалось.
Суд звертає увагу, що витребування та дослідження належних і допустимих доказів є обов`язковою складовою здійснення контрольних заходів. Ненаправлення відповідних запитів та, як наслідок, неповне дослідження первинних документів платника податків свідчить про відсутність належної перевірки фактичних даних, що мають істотне значення для формування висновків за результатами перевірки.
За таких обставин суд доходить висновку, що перевірка проведена без забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності дослідження обставин, що вказує на формальний та поверхневий характер її здійснення. Відтак, викладені в акті перевірки висновки не можуть вважатися належним чином обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на всебічному дослідженні доказів.
Відтак, наведене додатково підтверджує безпідставність доводів контролюючого органу щодо заниження ТОВ «Компанія Алтекс» різниці, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190,00 грн.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15.11.2007, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Верховний Суд у постанові 06.03.2025 у справі №420/8830/20 посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.
Як зазначив Верховний Суд, ЄСПЛ у справі «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін. Вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частини друга статті 77 КАС України). У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02.07.2025 № 0205040701.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до платіжної інструкції від 03.10.2025 №6345 (том 1 арк. спр. 28) та зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується відповідною випискою.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛТЕКС» (45007, Волинська область, місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 35823953) до Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02 липня 2025 року №0205040701.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛТЕКС» судовий збір в сумі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2026 року.