461/571/25
1-кп/461/182/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2026 року  місто Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі: 
головуючого судді  ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурора  ОСОБА_3 , 
представника потерпілого     ОСОБА_4 ,
обвинуваченої  ОСОБА_5 ,
її захисника       ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42022142040000070 від 15.07.2022 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славута Хмельницької області, українки, громадянки України, одруженої, з вищою освітою, працюючої на посаді уповноваженої з ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним
Згідно формулювання обвинувачення,  ОСОБА_5  у відповідності до розпорядження Львівського міського голови №49-к від 01.02.2017 призначена на посаду директора ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до п.п. 3.7.1, 3.7.4, 3.7.5 «Положення про департамент розвитку ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структури», затвердженого рішенням виконавчого комітету за № 912 від 07.10.2016 (далі - Положення),  ОСОБА_5 , будучи директором департаменту: здійснює керівництво діяльністю департаменту, несе персональну відповідальність перед міською радою, ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконавчим комітетом та заступником міського голови з питань розвитку за виконання покладених на департамент завдань; організовує виконання рішень міської ради та її виконавчого комітету, розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_5 ; підписує видані у межах компетенції департаменту накази, організовує перевірку їх виконання.
Таким чином,  ОСОБА_5 , як директору ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції, визначені Положенням, та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України вона є службовою особою.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.3 Положення, одним із основних завдань департаменту є забезпечення ефективного впровадження і функціонування інструментів електронного урядування, електронної демократії та інновацій; 
Пунктом 3.6 Положення передбачено, що Департамент видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Пунктами 4.1, 4.1.36, 4.1.40 Положення передбачено, що до компетенції Департаменту належать такі повноваження: розпорядження коштами міського бюджету м. Львова у межах, визначених міською радою, виконавчим комітетом і Львівським міським головою, раціональний розподіл та контроль за їх цільовим використанням; організація та проведення у встановленому порядку аукціонів, конкурсів, конкурсних торгів (тендерів), укладення договорів з підприємствами, установами та організаціями, а також іншими суб`єктами господарювання; 
П.п. 7.1 -7.3 Положення передбачено, що  посадові особи департаменту повинні сумлінно виконувати свої службові обов`язки, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам служби чи негативно вплинути на репутацію міської ради, її виконавчих органів та посадових осіб; посадові особи департаменту несуть відповідальність згідно з законодавством України; матеріальна шкода, завдана незаконними діями чи бездіяльністю посадових осіб департаменту при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Так,  ОСОБА_5  обіймала в органі місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, відповідно до примітки 1 статті 364 КК України, є службовою особою. 
19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі директора департаменту  ОСОБА_5 (далі - Виконавець) та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (далі – Замовник) укладено договір про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця» №06-01 від 19.06.2020 (найменування послуги: «Послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця») (далі - Договір).
Згідно п.п. 2.1.1, 2.3.1 Договору, Виконавець зобов`язується надати послуги згідно Технічного завдання (Додаток 1 до тендерної документації), зазначені в п.п. 1.1 цього Договору, а Замовник - приймати та підписувати акт наданих послуг за умови відсутності вмотивованих зауважень. 
Відповідно до п.п. 3.7 Договору, загальна вартість послуг за цим Договором встановлена в Кошторисі витрат (Додаток №2 до цього Договору) і становить 1 428 250,00 грн. (в тому числі ПДВ 238 041,67). Можливе зменшення обсягів надання послуг за Договором, зокрема, залежно від реального фінансування видатків. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору та переглядають загальну вартість послуг.
Пунктами 3.1, 3.2 Договору передбачено, що після виконання послуг, передбачених Технічним завданням (Додаток 1 до тендерної документації) Виконавець готує акт наданих послуг та надсилає його Замовнику, а Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання акту наданих послуг зобов`язаний відправити Виконавцю підписаний акт або мотивовану відмову.
Згідно п. 3.5. послуги за цим договором вважаються прийнятими після підписання обома Сторонами акту наданих послуг в двох примірниках, по одному для кожної із сторін.
За результатами виконання послуг за вказаним Договором, ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », 19.10.2020 та 16.12.2020 складено, та в невстановлений точно досудовим розслідуванням час, директором ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_5 , яка, перебуваючи за місцем своєї роботи за адресою: АДРЕСА_3 , та діючи на виконання злочинного умислу, направленого на використання з корисливих мотивів грошових коштів ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтересах ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », всупереч інтересам служби, всупереч вищевказаних Договору та Положення, зловживаючи своїм службовим становищем, підписано та завірено відтиском печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 , два акти наданих послуг, відповідно до п. 1 яких, послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» надано якісно та в повному обсязі, згідно з вимогами Замовника, угодою та у відповідності до умов Договору, що стало підставою для оплати ІНФОРМАЦІЯ_7 коштів ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за виконану роботу у повному обсязі, відповідно до договору №06-01 від 19.06.2020 на загальну суму 1 428 250,00 грн.
Разом з тим встановлено, що наявний фактичний програмний продукт «Портал мешканця Львова» за web-адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 , не відповідає Технічному завданню на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», а саме п.п. 2.3.13, 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7 та 3.7.10.8, 2.3.11, 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 373 560 гривень 92 копійки, яку неправомірно отримало ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ІНФОРМАЦІЯ_9 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто міському бюджету на вказану суму, що спричинило тяжкі наслідки.
Таким чином,  ОСОБА_5  обвинувачується у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, використанні службового становища, всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 

Доводи та мотиви з яких виходив суд під час ухвалення вироку, позиція учасників процесу, зміст доказів та їх оцінка, а також положення закону, якими керувався суд

За наслідками судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі принципу змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінальним процесуальним Кодексом (далі КПК) України, з наданням останнім рівних прав та можливостей на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних повноважень, передбачених тим же Кодексом, безпосередньо дослідивши та оцінивши усі докази з дотриманням положень ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, заслухавши доводи сторін з боку обвинувачення та захисту, тим самим провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, встановив наступне.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, тобто законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Даний вирок суд ґрунтує на сукупності доказів, досліджених ним з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, кожного окремо та у їх взаємозв`язку, відповідно до вимог ст. 94 КПК.
В ході судового провадження судом створено необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що усі докази були досліджені судом безпосередньо в присутності учасників процесу, а кожен з них мав можливість скористатись правом на подачу доказів суду, висловитись щодо допустимості та належності кожного доказу окремо та заявити відповідні клопотання суду. Крім того, жоден з учасників процесу не висловив заперечень проти завершення дослідження обставин справи після дослідження усіх наданих суду доказів та розгляду відповідних клопотань.
Суд безпосередньо дослідив нижченаведені докази подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, оцінив їх у сукупності, з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, представника потерпілого, свідків, експертів, перевіривши доводи учасників процесу.
При цьому, наводячи у цьому вироці зміст показів учасників провадження наданих безпосередньо у засіданні, суд також приймає до уваги висновки наведені у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 01.12.2021 у справі №303/6992/19 (провадження № 51-4833км20), відповідно до яких кримінальний процесуальний закон не вимагає дослівного відтворення в судовому рішенні змісту показань учасників судового провадження, де має бути з достатньою повнотою передана їх сутнісна складова, що впливає на встановлення судом обставин, що є предметом судового розгляду і підлягають доказуванню за приписами ст. 91 КПК.

Положення чинного законодавства та доводи
враховані та застосовані судом під час оцінки доказів та позицій сторін.

Відповідно до положень ст. 84 КПК, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відтак, докази мають подаватись до суду з дотримання принципу належності, тобто задля доведення до відома суду та інших учасників провадження інформації, даних та відомостей, які мають доказове значення у справі і підтвердження обставин, які стосуються предмета доказування.
Відповідні докази також суд повинен оцінити на предмет їх допустимості. Зокрема, відповідно до положень ст. 86 КПК, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.  Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Виходячи з положень ст. 86, 87 КПК України, умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. 
Перевірка доказів на предмет їх допустимості є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини під час кримінального провадження та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. 

Покази обвинуваченої та її позиція за результатами розгляду справи
У судовому засіданні обвинувачена  ОСОБА_5  свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні заперечила та показала, що з лютого 2017 року вона являлась керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 . У жовтні 2019 року було оголошено конкурс на посаду керівника Департаменту інформаційних технологій. За результатами цього конкурсу на зазначену посаду призначено  ОСОБА_7 . В червні 2020 року було проведено тендер на виконання робіт щодо створення «Порталу мешканця Львова». В подальшому, 19.06.2020 укладено договір з переможцем тендеру – Товариством « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».  ОСОБА_8  являлася керівником проекту «Порталу мешканця Львова». Реалізація зазначеного проекту складалась з двох етапів. На першому етапі проводився аналіз, розробка адміністративної та користувацької частини. На другому етапі здійснювались впровадження, реалізація та тестування Порталу. Акти виконаних робіт по даному проекту підписувались виключно після проведення перевірки якості цих робіт та їх повноти. На час підписання відповідних актів технічне завдання було виконане у повному обсязі. Після підписання наведених актів розробник протягом шести місяців повинен був безкоштовно супроводжувати роботу Порталу. До неї, як до відповідного керівника та особи залученої до реалізації зазначеного проекту, жодних претензій чи зауважень з боку керівництва ІНФОРМАЦІЯ_3 не було. 
ОСОБА_9  написав звернення з приводу зазначення його, як «власника продукту». ІНФОРМАЦІЯ_10 підготував  ОСОБА_10  відповідь про неможливість зазначення його, як власника чи автора проекту, у відповідній документації. 
У січні 2022 року сайт « ІНФОРМАЦІЯ_11 » було відкрито для публічного доступу. Вона мала відношення до створення «Порталу мешканця Львова» і його впровадження у період з 2018 року по жовтень 2021 року. Авторського нагляду над проектом не здійснювалось оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства. Під час роботи над проєктом, його керівником з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 була  ОСОБА_8 . Акти виконаних робіт підписувалися нею ( ОСОБА_5 ). Перевірку виконання технічного завдання здійснювала вона ( ОСОБА_5 ) та  ОСОБА_8 . Зокрема, вони досліджували повноту виконання послідовно перевіряючи кожен пункт технічного завдання, співставляючи його виконання при ознайомленні з кожним пунктом наданого продукту (проектом Порталу) створеним виконавцем.
ОСОБА_11  здійснювала керівництво проектом оскільки це входило безпосередньо до її посадових обов`язків. У  ОСОБА_12  не було доступу до технічного завдання та повноважень щодо участі у розробці «Порталу мешканця Львова».
Жодних стягнень за неналежне виконання своїх обов`язків пов`язаних з роботою на проектом «Порталу мешканця Львова» на неї не накладалось та жодних претензій чи зауважень з боку керівництва з цього приводу їй не висловлювалось. Крім того, жодних вимог з приводу спричинення збитків фінансового характеру пов`язаних з реалізацією проекту «Порталу мешканця Львова» до неї не висувалось, як і немає таких претензій з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 до виконавця відповідних робіт.
Вважає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази вчинення нею інкримінованого правопорушення. Наголосила на тому, що вона жодного злочину не вчиняла, не мала жодного умислу спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, а усі її дії під час реалізації проекту «Порталу мешканця Львова» відповідали вимогам чинного законодавства.
Виходячи з наведеного, просить суд ухвалити виправдувальний вирок.

Позиція та покази представника потерпілого
В судовому засіданні представник потерпілого -  ОСОБА_4 , повідомила наступне.
У 2020 році ІНФОРМАЦІЯ_12 з відповідним підрядчиком (переможцем тендеру) було укладено договір щодо розробки «Порталу мешканця Львова». Зазначений договір був виконаний виконавцем та у січні 2022 року «Портал мешканця Львова» був запущений у роботу. ІНФОРМАЦІЯ_13 виконала свої зобов`язання за відповідним договором в частині оплати виконаних робіт у повному обсязі. Робота зазначеного Порталу тимчасово призупинялась, у зв`язку із військовою агресією з боку російської федерації. Скарг на роботу Порталу не поступало. Усі акти виконаних робіт (наданих послуг) за даним договором підписані уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 . Претензій до виконавця робіт, зокрема щодо їх якості чи повноти, у ІНФОРМАЦІЯ_3 не було і на даний час немає. 
В процесі роботи «Портал мешканця Львова» видозмінювався, у нього вносились корективи, в тому числі задля покращення його роботи. З огляду на наведене, представник потерпілого звертає увагу суду на те, що наданий суду і досліджений безпосередньо у судовому засіданні висновок експерта щодо неповноти виконання робіт та невідповідності обсягу робіт технічному завданню є необ`єктивним та непереконливим.
Крім того, зазначила, що після початку роботи «Порталу мешканця Львова» на нього були здійснені хакерські атаки.
ІНФОРМАЦІЯ_13 не зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з «Порталом мешканця Львова» та визнання її потерпілим у відповідному кримінальному провадженні.

Позиція сторони обвинувачення, а також докази і доводи на яких вона ґрунтується

За результатами судового провадження, сторона обвинувачення вважає, що в ході розгляду обвинувального акту у суді доведено те, що  ОСОБА_5  вчинила зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, використанні службового становища, всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 
Спростовуючи доводи сторони захисту та пояснення обвинуваченої щодо відсутності у її діях складу інкримінованого злочину, прокурор посилається на наступні докази, матеріали на підставі яких вони здобуті та документи (для підтвердження їх допустимості), які були досліджені та перевірені судом безпосередньо.

Копію договору №06-01 від 19.06.2020 про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» з додатками.
З наведеного договору вбачається, що такий укладено між ІНФОРМАЦІЯ_3 (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (виконавець). Предмет договору – надання послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця». Сторони узгодили істотні умови даного договору, зокрема його предмет, права і обов`язки, порядок надання послуг та розрахунків за них, термін дії договору, відповідальність сторін, форс-мажорні обставини. Так, загальна вартість послуг за договором – 1428250 гривень 00 копійок. Термін дії договору до 30.12.2020. Зазначений договір від імені замовника підписано  ОСОБА_13 , від імені виконавця –  ОСОБА_14 . Договір містить відмітки про візи: Директора юридичного департаменту  ОСОБА_15 , Начальника управління інформаційних технологій  ОСОБА_11 , Головного спеціаліста – бухгалтера департаменту розвитку  ОСОБА_16 , Секретаря тендерного комітету  ОСОБА_12 .
Додатком № 1 до даного договору являється «Технічне завдання на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», у якому містяться загальні положення (мета, глосарій, джерела інформації), загальні вимоги до системи (основне призначення та цільова аудиторія системи, законодавство, архітектура та технології, надійність та безпека, кількісні характеристики, інтеграція з іншими системами, мінімальний термін технічної підтримки порталу), опис користувацької частини порталу (головна, авторизація та реєстрація, послуги, оплати, громадська активність, особистий кабінет, рисунки порталу), опис адміністративної частини порталу (загальне, адміністрування контенту, користувачі, ролі, адміністративні послуги, платні послуги, сервіси, історія дій).
Додатком №2 до зазначеного договору є Кошторис витрат на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», який містить дані про заплановані витрати, зокрема загальна вартість становить 1428250 гривень.
Додаткова угода до зазначеного договору від 26.06.2020, якою внесені зміни до редакції первинного договору, зокрема до Розділів 2, 3, 5, 7 та затверджено зразок Акту наданих послуг (Додаток №3до договору). Додаток №1 до цієї додаткової годи, який містить відповідний бланк (зразок) Акту наданих послуг.
Додаткова угода №2 до договору №06-01 від 19.06.2020, яка укладена 19.10.2020, згідно якої сторони узгодили внесення змін до Розділів 2 тат 3 первинного договору.

Тендерну документацію на закупівлю Розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», затверджену рішенням тендерного комітету ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.05.2020 року та погоджену Головою даного комітету  ОСОБА_13 , яка містить дані про загальні положення, порядок внесення змін та надання роз`яснень, інструкцію з підготовки, порядок подання та розкриття тендерної пропозиції та її оцінку, відомості щодо порядку затвердження та погодження результатів торгів та укладення договору на закупівлю.

Протокол №16-2020 тендерного комітету департаменту розвитку ЛМР від 01.06.2020, яким зафіксовано прийняття рішення про визначення за результатами розгляду тендерної пропозиції переможцем процедури відкритих торгів предмету закупівлі «Розробка програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» за ДК 021:2015 7221 0000-0 (Послуги з розробки пакетів програмного забезпечення) учасника торгів – ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », ЄДРПОУ 3812 9080 з пропозицією в сумі 1 428 250,00 грн. Прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем та надіслати на адресу переможця повідомлення про намір укласти договір про закупівлю. Вирішено оприлюднити повідомлення про намір укласти договір через авторизований електронний майданчик на веб-порталі Уповноваженого органу в порядку встановленому Уповноваженим органом та Законом.

Протокол №11-2020 засідання тендерного комітету департаменту розвитку ЛМР від 30.04.2020, яким затверджено зміни до річного плану закупівель щодо Розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» (сума 1450 000 грн).

Протокол №12-2020 засідання тендерного комітету департаменту розвитку ЛМР від 15.05.2020, який фіксує ухвалення рішення комітету про затвердження та оприлюднення тендерної документації на закупівлю Розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця».

Для підтвердження допустимості відповідних доказів прокурором суду надано лист начальника Управління інформаційних технологій Департаменту економічного розвитку ЛМР  ОСОБА_11  №2307-вих-56635 від 05.08.2022 адресований слідчому СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області  ОСОБА_17  щодо скерування на запит слідчого договору №06-01 від 19.06.2020 з додатками, додатковими угодами та актами виконаних робіт, акти прийому передачі від 19.10.2020 та 16.12.2020, звіт про виконання договору про закупівлю.

Акт наданих послуг від 19.10.2020, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » погодили дострокове приймання ОСОБА_18 програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» (1. Аналіз, 2. Розробка користувацької частини порталу, 3. Розробка адміністративної частини порталу) в період з 22.06.2020 по 19.10.2020 загальною вартістю 1 055 676,00 грн (вартість без ПДВ – 879 730, 00 грн, ПДВ 20% - 175 946,00 грн). 

Акт наданих послуг від 16.12.2020, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » погодили дострокове приймання Етапу ІІ Розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» (4. Тестування, 5. Впровадження та дослідна експлуатація) в період з 20.10.2020 по 16.12.2020 вартістю 372 574,00 грн з ПДВ (вартість без ПДВ - 310 478,33 грн, ПДВ 20% 62095,67 грн).

Платіжні доручення №341 від 28.10.2020 та №426 від 17.12.2020, а також виписки з банківського рахунку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.10.2020 та 18.12.2020 про перерахування коштів на рахунки ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за наведені вище у відповідних актах надані послуги (роботи), на підставі рахунків №26 від 19.10.2020 та №27 від 16.12.2020.

Звіт про виконання договору про закупівлю ІНФОРМАЦІЯ_14 від 04.01.2021 щодо Розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця».

Довідка (висновок) від 05.04.2023 перевірки в якості спеціаліста для надання консультацій, в порядку ст. 71 КПК України (участь у проведенні перевірки), під час досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.07.2022 №42022142040000070 по об`єкту ІНФОРМАЦІЯ_15 , проведеної на підставі звернення слідчого відділення Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області від 30.01.2023 №2025/3723, головним державним фінансовим інспектором ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_19 . Згідно даної довідки, закупівлю ІНФОРМАЦІЯ_15 на обробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», на суму 1,4 млн. грн не проводило. Закупівля проведена Департаментом економічного розвитку ЛМР. ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » не надало замовнику документи шляхом оприлюднення їх в електронній системі закупівель, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6, 8 12 і 13 ч. 1 та 2 ст. 17 ЗУ «Про публічні закупівлі». У вказаній довідці наведено інформацію щодо обставин укладення договору стосовно Розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», обставин проведення тендеру, виконання зазначеного договору та проведених на його підставі виплат. 

Лист начальника Управління інформаційних технологій Департаменту економічного розвитку ЛМР  ОСОБА_11  №2307-вих-153340 від 14.12.2023 щодо надання інформації та скерування на запит слідчого інструкції адміністратора «Порталу мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», опису його інфраструктури та результатів тестування. Також, безпосередньо самі інструкції адміністратора «Порталу мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», опису його інфраструктури та результатів тестування.

Договір №39 від 23.10.2021 укладений між Львівським комунальним підприємством « ІНФОРМАЦІЯ_17 » та Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_18 », предметом якого є поставка ліцензій до програмного забезпечення (Програмна продукція Trend Micro Enterprise Security for Endpoints Light-Multi-Language: АДРЕСА_4 ) з специфікацією до нього. Вартість договору 190000 грн. 

Атестат відповідності виданий ТзОВ «Безпека та інновації інформаційних систем», який засвідчує, що комплексна система захисту інформації інформаційно-комунікаційної системи захищеного вузлу інтернет-доступу ЛКП « ІНФОРМАЦІЯ_17 », що належить даному комунальному підприємству, забезпечує захист інформації відповідно до вимог нормативних документів із технічного захисту інформації. 
Додаток до даного атестату у виді експертного висновку, який засвідчує достовірність атестату.

Договір №11/11 від 11.11.2022, укладений між ІНФОРМАЦІЯ_19 та Львівським комунальним підприємством « ІНФОРМАЦІЯ_17 », предметом якого являється надання послуг з хостингу сайту «Портал мешканця» за кодом ДК 021:2015:72410000-7: Послуги провайдерів. 
Додаток №1 до даного договору, який містить дані про Технічні вимоги щодо надання послуг з хостингу сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 ».
Додаток №2 до цього ж договору, у виді протоколу погодження договірної ціни хостингу сайту «Портал мешканця», яким визначено договірну ціну у розмірі 97965,65 грн.

Висновок експерта за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №3839-Е від 17.09.2024, згідно якого програмний продукт «Портал мешканця Львова», доступний на момент дослідження за web-адресою http://e-gov.city-adm.lviv.ua/, не відповідає Технічному завданню на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця». 
Запит слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області  ОСОБА_20 , адресований ФОП ОСОБА_21  щодо надання інформації про вартість послуг з розробки програмного забезпечення станом на 16.12.2020:
- згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання;
- згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7, 3..10.8 Технічного завдання;
- згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання;
- згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1;
з відповіддю на нього. 
Згідно зазначеної відповіді, проведеним аналізом Технічного завдання на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» встановлено, що виконавець проекту не забезпечив реалізацію 20-25% оновлення. Виходячи з загальної суми бюджету, який передбачений на реалізацію проекту, а саме 1428250,00 грн, вартість недотриманих послуг складає:
- в разі невиконання 20 % функціоналу проекту 142825,00*0.2=285650 грн;
- в разі невиконання 25 % функціоналу проекту 142825,00*0.25=357062,5 грн.
Встановити точний відсоток невиконаних робіт не надається можливим у зв`язку з неможливістю здійснення аналізу коду Порталу. Вартість реалізації послуг, описаних в запиті розраховується, як впровадження нового технічного рішення, функціонал якого не реалізований жодним чином.
Вартість послуг з розробки програмного забезпечення станом на 16.12.2020:
- згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання становила 120000 грн;
- згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7, 3..10.8 Технічного завдання становила 85000 грн;
- згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання становила 100000 грн;
- згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1 Технічного завдання становила 75000 грн.
Таким чином, середня загальна вартість доопрацювань по проєкту станом на 16.12.2020 складає 380000 грн.
Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП  ОСОБА_21  з наведеними у ньому видами економічної діяльності, а саме: 62.01 Комп`ютерне програмування (основний); 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у., 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням; 74.10 Спеціалізована діяльність із дизайну, 63.12. Веб-портали; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 62.02. Консультування з питань інформатизації.

Запит слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області  ОСОБА_20 , адресований ФОП ОСОБА_22  щодо надання інформації про вартість послуг з розробки програмного забезпечення станом на 16.12.2020:
- згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання;
- згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7, 3..10.8 Технічного завдання;
- згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання;
- згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1;
з відповіддю на нього. 
Відповідь на наведений запит слідчого, згідно якої, приблизний відсоток не виконаних задач із врахуванням технічної складності складає 20-25%. Розрахунок середнього бюджету на доробку проєкту (якщо ним займатиметься та ж сама команда):
Згідно курсу валют НБУ на 19.06.2020, вартість долара США складала 26,7633 грн, а отже середній бюджет проєкту у доларах США на момент реалізації складав 1428250,00/26,7633=$53366.
З цієї інформації можна розрахувати середню вартість на реалізацію функціоналу, якого не вистачає, згідно з технічним завданням, якщо реалізацію займатиметься така ж або схожа по складу працівників команда:
53366*0.2=$10673,2 (20%)
53366*0,25=$13341,5(25%).
Приблизна сумарна вартість доробки функціоналу: $10673,2 - $13341,5 (296277,35 грн – 370346,69 грн по поточному курсу НБУ на 16.12.2020 -27,759 грн). Якщо доробки по проєкту буде виконувати інша команда, то вартість проєкту дещо зросте, через те, що прийдеться додатково робити аудит та аналіз поточного коду. Вартість якого складає $1000, по курсу НБУ на 16.12.2020 – 27759 грн.
Вартість розробки функціоналу, із врахуванням того, що проєктом займатиметься інша команда і робитиме не реалізований функціонал з нуля:
- згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання - середня вартість реалізації $4500 (станом на 16.02.2020 становила 124915,5 грн);
- згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7, 3..10.8 Технічного завдання - середня вартість реалізації $3000 (станом на 16.02.2020 становила 83277 грн);
- згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання - середня вартість реалізації $3500 (станом на 16.02.2020 становила 97156,5 грн);
- згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1 Технічного завдання - середня вартість реалізації $3000 (станом на 16.02.2020 становила 83277 грн).
Таким чином, середня загальна вартість доопрацювань по проєкту станом на 16.12.2020 - $14000, що становить 388626 грн.
Згідно примітки наведеної у згаданому листі:
«Розрахунки вартості проводились відповідно до часу реалізації частин функціоналу з нуля, так як немає можливості провести детальний аналіз коду та врахувати функціонал, який можливо був частково реалізований у коді і можливо не вимагатиме таку кількість часу на реалізацію».
Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_22  з наведеними у ньому видами економічної діяльності, а саме:
62.01 Комп`ютерне програмування (основний) та 62.02. Консультування з питань інформатизації.

Запит слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області  ОСОБА_20 , адресований ФОП ОСОБА_23  щодо надання інформації про вартість послуг з розробки програмного забезпечення станом на 16.12.2020:
- згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання;
- згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7, 3..10.8 Технічного завдання;
- згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання;
- згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1 Технічного завдання;
з відповіддю на нього. 
Відповідь на наведений запит слідчого, згідно якої, слідчого проінформовано про те, що проведення розрахунку кошторису на доопрацювання проєкту щодо розробки та впровадження системи «Портал мешканця Львова» за умови, що ним займатиметься стороння команда програмістів, оскільки визначити вартість робіт для команди, яка розробляла проєкт, неможливо.
Вартість виконання робіт по доопрацюванню проекту становить (у грн):
- згідно пункту 2.3.11 - від 20072,48 до 32115,96;
- згідно пункту 2.3.13 – від 84304,4 до 124449,35;
- згідно підпункту 3.7.3 – від 28904,36 до 39342,05;
- згідно підпункту 3.7.6 – від 19269,58 до 24086,97;
- згідно підпункту 3.7.10 – від 32115,96 до 40144,95;
- згідно пункту 4.3.3 – від 20875,37 до 28101,47;
- згідно підпункту 4.3.4 – від 14452,18 до 21678,27;
- згідно підпункту 4.3.5 – від 23284,07 до 30510,16;
- згідно підпункту 4.3.6 – від 22481,17 до 29707,26;
- згідно підпункту 4.3.7 – від 25692,77 до 34524,66
Таким чином, середня загальна вартість доопрацювань по проєкту становить від 11370 до 15600 доларів США або 304298,7 до 417507,48 грн.
Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_23  з наведеними у ньому видами економічної діяльності, а саме:
62.01 Комп`ютерне програмування (основний);
82.30 Організування конгресів і торгівельних виставок;
62.02 Консультування з питань інформатизації;
62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням;
62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем;
63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов`язана з ними діяльність;
63.99 Видання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.;
74.20 Діяльність у сфері фотографії;
47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах;
47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет;
73.11 Рекламні агентства;
74.10 Спеціалізована діяльність із дизайну;
77.3 Надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютерів;
77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.

Висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 08.01.2025 №4687-Е, згідно якого:
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання, яке має підтримувати версію відображення сайту для слабозрячих, а саме: забезпечення читання з екрану комп`ютера, можливості обирати голоси та конвертувати текст шрифтом Брайля, що забезпечується використанням стандартів, описаних за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_20 , станом на 16.12.2020, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 116430,79 грн без ПДВ (сто шістнадцять тисяч чотириста тридцять грн 79 коп.);
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7 та 3.7.10.8 Технічного завдання, станом на 16.12.2020, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 88069,65 грн без ПДВ (вісімдесят вісім тисяч шістдесят дев`ять грн 65 коп.);
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання, яким передбачено підтримку двох мовних версій сайту: українська (за замовчуванням) та англійська, також має бути функціонал для додавання інших мовних локалізацій, станом на 16.12.2020. виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 74416,91 грн без ПДВ (сімдесят чотири тисячі чотириста шістнадцять грн 91 коп.);
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1,4.3.7.1 Технічного завдання, станом на 16.02.2020, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 94643,57 грн без ПДВ (дев`яносто чотири тисячі шістсот сорок три. 57 коп.).

Рішення ІНФОРМАЦІЯ_21 «Про затвердження Положення про ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структури» від 07.10.2016 №912, яким затверджено відповідне Положення, що встановлює повноваження наведеного Департаменту та регламентує його діяльність, визначає його основні завдання, компетенцію, права, порядок фінансування та забезпечення, відповідальність посадових осіб та затверджено структуру.

Рішення ІНФОРМАЦІЯ_21 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 07.10.2016 №912», яким внесено зміни до додатків 1 та 2 відповідного рішення, які викладено у новій редакції.

Суду також надано висновок №5030-Е від 20.01.2025 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого:
1.Підпис від імені  ОСОБА_5 , що розташований в графі «Замовник» у Договорі №06-01 про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» від 19.06.2020 року виконано не  ОСОБА_5 , а іншою особою.
2.Підпис від імені  ОСОБА_5 , що розташований в графі «Замовник» у акті наданих послуг від 19.10.2020 та акті надання послуг від 16.12.2020 із найменуванням наданих послуг «Послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» (код 72210000-0 Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015) виконано  ОСОБА_5 .

Додатково прокурором надано суду на дослідження роздруківку інформації з електронної системи « ІНФОРМАЦІЯ_22 » щодо ФОП ОСОБА_23  та роздруківку інформації з електронної системи « ІНФОРМАЦІЯ_23 » щодо виконання ФОП ОСОБА_23  умов договору №1-Г від 09.09.2020 про надання послуг фотографів та супутніх послуг щодо репортажної фотозйомки роботи учасників у майстернях в рамках 1-ої Міжнародної резиденції « ІНФОРМАЦІЯ_24 ». Наведені роздруківки містять дані про види діяльності ФОП ОСОБА_23 , зокрема у сфері комп`ютерного програмування, а також надання ним послуг фотографа та супутніх послуг щодо репортажної фотозйомки. Зазначені матеріали, за твердженням прокурора, засвідчують належний рівень вмінь, знань та кваліфікації підприємця у сфері, яка проаналізована ним у вказаному вище листі наданому органу досудового розслідування та використаному експертом під час проведення експертизи.

Крім того, прокурором надано протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.05.2024 року, згідно якого слідчою  ОСОБА_24 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова, отримано тимчасовий доступ до документів, які перебували у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зокрема, слідча ознайомилась та вилучила: 
Договір №06-01 з додатками до нього та додатковими угодами, акт наданих послуг від 16.02.2020, виписка за 18.12.2020, платіжне доручення № 426 від 17.12.2020, рахунок на оплату №27, акт наданих послуг 19.10.2020, виписка за 29.10.2020, платіжне доручення №341 від 28.10.2020, рахунок на оплату №26 від 19.10.2020, протокол №11-2020 засідання тендерного комітету департаменту розвитку ЛМР від 30.04.2020 з додатками, протокол №12-2020 засідання тендерного комітету департаменту розвитку ЛМР від 15.05.2020, тендерна документація на закупівлю розробки ПЗ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », протокол №16-2020 тендерного комітету департаменту розвитку ЛМР від 01.06.2020, заяви ОСОБА_11 про надання матеріальної допомоги та відпустки, накази №46 від 17.12.2021, №146-к від 07.12.2020, №137-к від 03.11.2020, №110-к від 20.08.2020, №117-к від 14.09.2020, №138-к від 03.11.2020.

Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_5 від 31.01.2017 №137-к «Про призначення в порядку переведення  ОСОБА_25 », згідно якого обвинувачену призначено в порядку переведення з 01.02.2017 на посаду директора ІНФОРМАЦІЯ_3 , як таку, що успішно пройшла стажування, з посадовим окладом згідно штатного розпису. 

Крім цього, прокурор стверджує, що вина  ОСОБА_5  підтверджується показами наступних осіб, які були допитані за клопотанням сторони обвинувачення під час судового розгляду.
(Як наведено вище, наводячи зміст показів учасників провадження у судовому засіданні, суд приймає до уваги висновки наведені у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 01.12.2021 у справі № 303/6992/19 (провадження № 51-4833км20), відповідно до яких кримінальний процесуальний закон не вимагає дослівного відтворення в судовому рішенні змісту показань учасників судового провадження, де має бути з достатньою повнотою передана їх сутнісна складова, що впливає на встановлення судом обставин, що є предметом судового розгляду і підлягають доказуванню за приписами ст. 91 КПК.)

Показами свідка  ОСОБА_26 , який в судовому засіданні показав наступне.
В період з 2017 року по жовтень 2021 року він був підлеглим  ОСОБА_5 , працюючи у ІНФОРМАЦІЯ_25 . Орієнтовно літом 2017 виникла ідея видозмінення «Особистого кабінету мешканця», зокрема розширення його функціональних можливостей. Орієнтовно у 2019 році було завершено роботу по підготовці до її реалізації та у 2020 році оголошено тендер на проведення відповідних робіт. У 2020 році керівником Управління інформаційних технологій стала  ОСОБА_8 . Згідно договору про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця», технічне завдання мало бути реалізовано. У кінці 2020 року було підписано акт виконаних робіт, але усі роботи та послуги реалізовані не були. ОСОБА_27 запустили у роботу у січні 2022 року. Він ( ОСОБА_26 ) ознайомився з роботою «Порталу мешканця Львова» та виявив, що повністю реалізовано 28 пунктів договору, реалізовано інакше – 17, реалізована менша частина функціоналу – 11, повністю не реалізовано – 35, не вдалося перевірити 9 відсотків або пунктів. Наведений аналіз реалізації проєкту він намагався довести до відома керівництва ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема заступника міського голови  ОСОБА_28  та до  ОСОБА_29 . На зазначені звернення  ОСОБА_30  повідомила, що йому треба звертатися до керівника –  ОСОБА_31 .
Посада яку він обіймав – головний спеціаліст ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він ( ОСОБА_26 ) був залучений до формування технічного завдання з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця». До участі у проєкті на початкових стадіях було залучено четверо осіб. Реалізацією технічного завдання займався переможець тендеру – ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». 
Він ( ОСОБА_26 ) звертався до  ОСОБА_11  з приводу отримання доступу до реалізації проекту, але вона йому відмовила. 
Вважає, що у повному обсязі не реалізовані завдання щодо Розділу «Чернетки», запис у ЦНАП (завантаження і роздруківка талону), відображення Порталу іншими мовами, попередній перегляд заяви, перегляд переліку документів необхідних для отримання адміністративної послуги. Частково реалізовано функції з відновлення паролю через систему ідентифікації, авторизація через Facebook, надсилання квитанції на додатковий e-mail, перегляд деталей квитанції. 
Не вдалося перевірити 9 відсотків або пунктів, зокрема пункт надсилання звернення.
Усього на Порталі 100 пунктів. Портал створений для надання адміністративних послуг, подачі заяв чи звернень тощо. На його ( ОСОБА_26 ) думку, технічні завдання Порталу у повному обсязі не реалізовані, такі реалізовано приблизно на половину. У вересні 2022 року це був «Особистий кабінет». Потім змінилося заповнення, можна було ознайомитись з адміністративними послугами, а потім, у разі потреби отримати послугу, необхідно було авторизуватися. 
До його функцій під час складання технічного завдання входило спілкування та формулювання завдання для виконавця. Він долучався до написання технічного завдання. Остаточна редакція технічного завдання сформульована Управлінням інформаційних технологій і він долучався до його написання. Ця редакція погоджувалася  ОСОБА_13 , а на затвердження подавали до  ОСОБА_11 . 
Він звертався до заступника міського голови  ОСОБА_28  аби його ( ОСОБА_26 ) прізвище, як розробника проєкту, було згадано на сайті (Порталі), але йому відмовили. Відмова була висловлена в усній формі. 
Перед підписання актів виконаних робіт він не мав доступу до проєкту оновленого Порталу. Він аналізував лише частину цього Порталу, яка була доступна користувачам. Доступу до Порталу, як адміністратор, він не мав.
Щодо  ОСОБА_25 йому відомо, що вона підписала акти виконаних робіт. Під час аналізу Порталу він не побачив додаткових функцій, тобто функцій які виходили за межі чи обсяг технічного завдання.

Свідок  ОСОБА_23  в судовому засіданні показав наступне.
До нього прийшов запит з ІНФОРМАЦІЯ_26 з приводу проведення аналізу роботи сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 ». Знайомий представник СБУ надав йому контакти поліцейського –  ОСОБА_20 . На запит  ОСОБА_20 він надав інформацію, яка міститься у відповідному листі. Лист від  ОСОБА_20  надійшов на адресу його електронної пошти. Зазначену інформацію та зміст листа він підтримує у повному обсязі. 
Він займається програмуванням з 2001 року. Інформацію щодо Порталу він отримав від слідчої, а також він особисто заходив на сайт ІНФОРМАЦІЯ_3 та досліджував роботу Порталу. Це дослідження він проводив у період підготовки відповіді, яка готувалась ним приблизно на протязі одного тижня. 
Також, зазначив, що багатомовність Порталу може бути забезпечена виконавцем – розробником, але власник (замовник) продукту може не вмикати відповідну функцію.

Свідок  ОСОБА_21  в судовому засіданні показав наступне.
До нього надійшов запит щодо оцінки програмного забезпечення «Порталу мешканця Львова». На цей запит він підготував відповідь, яку підтримує у повному обсязі. Про те, що даний запит скеровано з органів Національної поліції, а саме від поліцейської на прізвище  ОСОБА_32 , він дізнався вже коли провів оцінку роботи Порталу. 
При зверненні вперше  ОСОБА_32 не представилась, як поліцейська. 
При підготовці відповіді на запит він враховував кількість та обсяг замовлених послуг (робіт), а також кількість і обсяг неотриманих послуг (невиконаних робіт). При здійсненні розрахунку він керувався власним досвідом.
Під час вивчення Порталу ним встановлено наступне:
- виявлено відсутність альттекстів;
- низький контраст зображення;
- таб індекси були відсутні;
- виявлено пропущені лінки.
Технічне завдання та кошторис проєкту він бачив. 
Оцінку вартості проєкту він проводив суб`єктивно. Його ( ОСОБА_21 ) лист не був фактичною ціновою пропозицією. Ціни він розраховував без ПДВ. До Порталу він мав доступ як користувач, але він володіє спеціальним програмним забезпеченням. 
Він є спеціалістом з програмного забезпечення, а саме роботи інтерфейсу. 
Він хотів влаштуватися на роботу до компанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 », але його туди не прийняли.

Свідок  ОСОБА_33  в судовому засіданні показав наступне.
У 2020 році він працював у компанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». До проєкту «Кабінет львів`янина» він долучився на етапі його виконання. Цей проєкт був закінчений у 2020 році. Він обізнаний про те, що між «ЕПАМ РІШЕННЯ» та ІНФОРМАЦІЯ_12 існували договірні зобов`язання. 
Він виконував роль проектного менеджера проєкту. З технічним завданням він був ознайомлений. Авторського нагляду під час виконання проєкту не здійснювалось.
З висновком експерта у даному кримінальному провадженні він ознайомлений і він йому незрозумілий, а з частиною цих висновків він не згідний. Він вважає, що технічні завдання були виконані у повному обсязі. При вирішенні питання доступності проєкту, серед іншого, вирішувалось питання його доступності для людей з різними обмеженнями та захворюваннями. 
У висновку експерта відсутнє посилання на ДСТУ та рекомендації W3C консорціума. Зокрема, у технічному завданні було зазначено, що людина з обмеженими можливостями повинна і може скористатись допоміжними засобами. Посилання на W3C є у технічному завданні. W3C було використано при виконанні проєкту, але у висновку експерта немає даних про дослідження W3C консорціума. 
Після здачі проєкту усі пункти передбачені технічним завданням були включені, але у подальшому, в процесі використання, клієнт – ІНФОРМАЦІЯ_13 в особі уповноважених виконавців, зверталися з проханням змінити функціонал, зокрема зменшити його обсяг. На швидкість введення в роботу проєкту вплинули обмеження пов`язані з карантином введеним у зв`язку із Covid. 
Він ( ОСОБА_33 ) вважає, що експерт досліджував іншу, а не первинну версію Порталу, яка була надана клієнту після завершення виконання усіх робіт. Зменшення обсягу функціоналу пов`язано, серед іншого, з необхідністю збереження персональних даних користувачів. Перша версія програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця» повністю відповідала технічному завданню, лише в подальшому, на прохання замовника, був зменшений відповідний функціонал. Компанія « ІНФОРМАЦІЯ_6 » виконало у повному обсязі усі зобов`язання перед замовником – ІНФОРМАЦІЯ_12 . 
У компанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 » він ( ОСОБА_33 ) обіймає посаду старшого менеджеру з програмного забезпечення. Компанія завжди готова розглянути будь-які претензії з боку замовника та надати відповідну допомогу, навіть безкоштовно, але жодних претензій з приводу виконання договору чи роботи Порталу до них не надходило.

В судовому засіданні експерт  ОСОБА_34 показав наступне.
Виготовлений ним висновок за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №3839-Е від 17.09.2024 він підтримує у повному обсязі. Відповідність «Порталу мешканця Львова» технічному завданню встановлювалась ним на час виготовлення висновку, тобто 17.09.2024. Програмне забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_27 , JAWS, Orca сумісне з роботою порталу.

Крім того, за клопотанням прокурора проти задоволення якого учасники провадження, зокрема сторона захисту, не заперечили було допитано свідка  ОСОБА_35  – директора Львівського комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_17 », який в судовому засіданні вказав, що договір про надання послуг з хостингу сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 11.11.2022 за №11/11, укладений між ІНФОРМАЦІЯ_15 , в особі начальника управління  ОСОБА_36 , та Львівським комунальним підприємством « ІНФОРМАЦІЯ_17 » виконувався та виконаний належним чином. З «Порталом мешканця» він знайомий лише як користувач. Яка саме версія Порталу надавалась підприємству йому не відомо. 
З метою доведення допустимості доказів наданих стороною обвинувачення, суду прокурором також надано процесуальні рішення (постанови) про призначення групи прокурорів, призначення слідчого та створення групи слідчих для розслідування кримінального провадження, а також постанови слідчого про призначення судової комп`ютерно-технічної та судової товарознавчої експертиз. 

Таким чином, наведені вище докази, що були надані та заявлені прокурором в ході судового провадження, які досліджені і перевірені судом безпосередньо у судовому засіданні, сторона обвинувачення вважає належними та допустимими, а також такими, що містять у собі фактичні дані, які, за твердженням прокурора, логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі, передбачені, як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Виходячи з наведеного, прокурор вважає, що зазначені вище зібрані у справі докази у їх сукупності, доводять винуватість обвинуваченої  ОСОБА_5 , є взаємозв`язаними між собою і достатніми для визнання обвинуваченої винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за яким вона обвинувачується.

Зміст показів свідка та експерта
викликаних у судове засідання за клопотанням сторони захисту 

Свідок  ОСОБА_36  у судовому засіданні показала наступне.
Вона працює на даний час на посаді заступника директора ІНФОРМАЦІЯ_15 . Вона приймала участь у роботі над проєктом «Портал мешканця Львова», обіймаючи посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_28 . Фактично вона була керівником даного проєкту. Для початку створення Порталу було сформульоване технічне завдання, а потім проведено тендер на виконання робіт. Технічне завдання складалось з двох частин, перша – для користувачів, а друга – для адміністраторів. При роботі над проєктом вона була завжди на зв`язку із розробником (виконавцем) та контролювала хід виконання робіт. Керівником проєкту з боку підрядника виступав  ОСОБА_37 . 
Прийом робіт виконаного проєкту здійснювався за кожним пунктом технічного завдання, зокрема перевірявся кожен функціонал на відповідному сайті. Цю перевірку проводила вона та  ОСОБА_5 . 
Вона ( ОСОБА_36 ) надавала доступ експерту до Порталу, експерт заходив на сайт п`ять разів. 
До проєкту вносились зміни. Після отримання готового програмного забезпечення Портал тестували близько шести місяців. Зміни функціоналу у Порталі відбулись після отримання програмного забезпечення і після тестування Порталу. 
Робота сайту забезпечує можливість користування ним слабозрячими та незрячими особами, відповідно до встановлених міжнародних стандартів. Функціонал «Чернетка» та «Повідомлення» були вилучені вже після отримання кінцевого програмного продукту. Можливість верифікації на сайті було забезпечено належним чином. Також, функціоналом передбачено опцію зміни паролю. Можливість видалити користувача та змінити мову має адміністратор. Також, адміністратор має можливість бачити список користувачів. 
Отримане від виконавців робіт - компанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 » програмне забезпечення відповідало технічному завданню.
ФОП ОСОБА_38  доступ до адміністративної частини Порталу не надавався.
Зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_3 за розробку Порталу відповідальною особою була вона ( ОСОБА_36 ). Частина функціоналу була вилучена задля забезпечення безпеки користувачів, зокрема збереження їх персональних даних. 
Акти виконаних робіт (наданих послуг) складалися у двох примірниках, з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 їх підписувала  ОСОБА_5 . Проєкт « ІНФОРМАЦІЯ_11 » став доступний для користувачів у січні 2022 року, після проведеного у 2021 році тестування.

В судовому засіданні експерт  ОСОБА_39 показав наступне.
Виготовлений ним висновок судової товарознавчої експертизи від 08.01.2025 №4687-Е він підтримує у повному обсязі. В ході проведення ним дослідження ним було вивчено пропозиції на сайті ІНФОРМАЦІЯ_23 , однак пропозицій аналогічних виконанню робіт програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» він не знайшов.

Позиція сторони захисту з посиланням на докази надані суду та досліджені в процесі розгляду обвинувального акту

Обвинувачена вважає себе невинуватою у інкримінованому їй злочині.
Захист вказує на те, що обвинувачення  ОСОБА_5  не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, виходячи з наступних доводів та мотивів. 
Так, сторона захисту звертає увагу суду на наступне.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК, має три обов`язкові ознаки: діяння використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що полягає у певних діях або бездіяльності суб`єкта, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи; наслідки, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Зловживання службовим становищем - це вчинене всупереч інтересам служби використання службовою особою своїх повноважень і можливостей, пов`язаних із займаною посадою. 
Кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК, є спричинення таким злочином тяжких наслідків.
З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є мотив: 
а) корисливі мотиви; 
б) інші особисті інтереси; 
в) інтереси третіх осіб. 
Корисливі мотиви полягають у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. 

Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_5 №49к від 01.02.2017  ОСОБА_5  призначено на посаду директора ІНФОРМАЦІЯ_3 . (Сторона захисту, серед іншого, акцентує увагу суду на позитивних характеристиках обвинуваченої за місцем праці та володіння нею навичками і знаннями необхідними для обнімання займаної посади у відповідних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підтвердження зазначених обставин захисник та обвинувачена надали позитивну характеристику з місця праці, копії документів про заохочення  ОСОБА_5 , а також копії сертифікатів і дипломів щодо проходження навчання та курсів і здобуття освіти).
19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі директора департаменту  ОСОБА_5  (далі - Виконавець) та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_29 » (далі - Замовник) укладено договір про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» No06-01 від 19.06.2020 (найменування послуги: «Послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця») (далі - Договір). Згідно п.п. 2.1.1., 2.3.1 Договору, Виконавець зобов`язався надати послуги згідно Технічного завдання (Додаток 1 до тендерної документації), зазначені в пп.1.1. цього Договору, а Замовник - приймати та підписувати акт наданих послуг за умови відсутності вмотивованих зауважень. Відповідно до п.п.3.7. Договору, загальна вартість послуг за цим Договором встановлена в Кошторисі витрат (Додаток No2 до цього Договору) і становить 1428250,00 грн. (в тому числі ПДВ 238041,67). В той же час, згідно вказаного кошторису, вартість розробки користувацької частини порталу в загальному становить 332 514,33 грн. плюс ПДВ – 66 502,87 грн., вартість розробки адміністративної частини порталу в загальному становить 511 430,67 грн. плюс ПДВ – 102 286,13 грн. 

ОСОБА_5  інкримінується заподіяння шкоди в розмірі 373 560 гривень 92 копійки, що становить майже половину вартості робіт з розробки сайту.
За результатами виконання послуг за вказаним Договором 19.10.2020 та 16.12.2020 директором ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_5  та генеральним директором ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_30 »  ОСОБА_14  підписано два акти наданих послуг, відповідно до п.1 яких, послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» надано якісно та в повному обсязі, згідно з вимогами Замовника, угодою та у відповідності до умов Договору. За виконану роботу ІНФОРМАЦІЯ_3 оплачений TзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_31 » грошові кошти у розмірі 1 428 250,00 rpн. 

Разом з тим, сторона обвинувачення стверджує, що наявний фактичний програмний продукт «Портал мешканця Львова» за web-адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 не відповідає Технічному завданню на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», а саме n.n.2.3.13, 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7 та 3.7.10.8, 2.3.11, 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, НОМЕР_1 , 4.3.7.1, а відтак, існує завищення вартості виконаних робіт за договором на загальну суму 373 560 гривень 92 копійки, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ІНФОРМАЦІЯ_9 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто міському бюджету на вказану суму, що спричинило тяжкі наслідки.

Отже,  ОСОБА_5  інкримінується спричинення її діями шкоди на суму 373 560 гривень 92 копійки, яка полягає у здійсненні оплати за програмне забезпечення, яке нібито не відповідало технічному завданню та умовам договору.

Суду надано висновок № 24/4 КТ-44 від 22.10.2024 комп`ютерно-технічної експертизи, виготовлений ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_32 » на замовлення сторони захисту. 
Зі змісту наведеного висновку вбачається, що в результаті проведеного експертом аналізу встановлено, що перша збережена інформація про стан веб-ресурсу за відповідною веб-адресою датується 2022 роком (стор.6).
Згідно вказаного висновку: 
- встановити факт повної відповідності програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», а саме веб-ресурсу за веб-адресою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » заявленому технічному завданню на його розробку в 2020 році не виявляється можливим, оскільки відсутній доступ до початкових даних, які були передані ІНФОРМАЦІЯ_3 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в 2020 році; 
- на момент проведення дослідження функціонал користувацької частини та в частині адміністрування веб-ресурсу за веб-адресою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » відрізняється від тої, що заявлена в Додатку №1 до Договору №06-01 від 19 червня 2020 року «Технічне завдання на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», копія якого надана на дослідження». Інформація щодо розширених або звужених можливостей наведена в дослідницькій частині; 
- на момент проведення дослідження доступ до веб-ресурсу за веб-адресою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » для користувачів з вадами зору та незрячим користувачам забезпечено.
В цьому контексті сторона захисту звертає увагу на наступне.
У відповідності до ч.2 ст.242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням. 
Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 №1950/5), Розділ ІІІ «Економічна експертиза», пункт 2.1, основними завданнями експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій є, зокрема, визначення документальної обґрунтованості розрахунків економічного показника майнової шкоди (збитки, втрачена вигода), проведених суб`єктами фінансово-господарського контролю, органами досудового розслідування або заявлених у позовних вимогах.
Тобто, саме експерти-економісти проводять дослідження на предмет встановлення документальної обґрунтованості розрахунків економічного показника майнової шкоди (збитки, втрачена вигода), проведених суб`єктами фінансово-господарського контролю, органами досудового розслідування або заявлених у позовних вимогах.
Судово-економічна експертиза на предмет визначення документальної обґрунтованості розрахунків економічного показника майнової шкоди, проведених органом досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні не призначалась та не проводилась. Під час судового розгляду така експертиза стороною обвинувачення не ініційована.
Отже, захист вважає, що сторона обвинувачення не надала суду належних доказів спричинення  ОСОБА_5  майнової шкоди у розмірі 373 560 гривень 92 копійки.

Крім того, захист звертає увагу на те, що в межах цього кримінального провадження ІНФОРМАЦІЯ_33 проведено судову комп`ютерно-технічну експертизу та складено Висновок експерта №3839-Е від 17.09.2024. 
Захист вважає даний експертний висновок неналежним та недопустимим доказом у справі, у зв`язку із чим суду подане відповідне клопотання, яке обґрунтоване наступним.
Відповідно до п.1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 (надалі – Інструкція), під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи ІНФОРМАЦІЯ_34 ), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.
Згідно ст.8 Закону України «Про судову експертизу», методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з Висновку експерта №3839-Е від 17.09.2024, судовий експерт  ОСОБА_40  жодних методик при проведенні експертизи не застосовував, а лише застосовував ГОСТ, ДСТУ та нормативно-правові акти.
Натомість, існує декілька методик, які повинні були застосовуватись судовим експертом при проведенні цієї експертизи: 
1) Методика з використання спеціальних знань експертів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень при проведенні комплексних досліджень цифрової інформації; м.Львів-2018, реєстраційний код 10.9.15; зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_35 23.03.2018; 
2) Методика дослідження інформації на цифрових носіях; м.Харків-2011, реєстраційний код 10.9.07; зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_35 02.03.2011.
Вказані методики надані суду та долучені до матеріалів судового провадження.
Відповідно до п.4.12. Інструкції, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, нормативні акти, методики, а також рекомендована науково-технічна та довідкова література з переліку, що затверджується наказом ІНФОРМАЦІЯ_36 , інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань, за правилами бібліографічного опису, із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру методик  проведення судових експертиз, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_36 від 02 жовтня 2008 року № 1666/5, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_35 02 жовтня 2008 року за № 924/15615. 
Згідно п.4.13. Інструкції, дослідницька частина повинна включати в тому числі відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування.
Натомість, у зазначеному висновку експерта відсутні посилання на будь-які методики із наведенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз.
На вирішення експертизи було поставлене питання про те, чи відповідає програмний продукт «Портал мешканця Львова» технічному завданню на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», якщо ні, то в чому не відповідає.
Поставлене перед експертом питання, за твердженням захисту, є неконкретним, з огляду на те, що воно не містить інформації відносно дати, на яку слід проводити встановлення такої відповідності, оскільки будь-яке програмне забезпечення з часом піддається змінам з метою покращення його роботи.
При дослідженні по суті заданого питання у п.3.1. Експертизи (стор. 6) зазначено наступне: 
«У п.2.3.13. ТЗ на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» Портал додатково має підтримувати версію відображення сайту для слабозрячих, а саме: забезпечення для читання з екрану комп`ютера, можливості обирати голоса та конвертувати текст у шрифт Брайля, що забезпечується використанням стандартів, описаних за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_37 ».
Проте, експерт зазначених в ТЗ стандартів, на які дає посилання, не описує і не досліджує відповідність сайту вказаним стандартам. В судовому засіданні встановлено, що експерту дані стандарти не відомі взагалі.
З наведеного захист робить висновок про те, що експерт не є спеціалістом по веб доступності та раніше аналогічних експертиз не проводив.
Також, експерт робить наступний висновок: 
«Враховуючи, що для відображення версії сайту для слабозрячих користувачам необхідне використання, встановлення сторонніх програмних продуктів (спеціалізованих для слабозрячих), вимога до системи підтримки версії відображення сайту для слабозрячих, а саме: забезпечення для читання з екрану комп`ютера, можливості обирати голоса та конвертувати текст у шрифт Брайля, що зазначена в ТЗ, не відповідає технічному завданню.»
Натомість, «Портал мешканця Львова» створений з урахуванням міжнародних стандартів веб-доступності, розроблених Консорціумом Всесвітньої павутини ( ІНФОРМАЦІЯ_38 ). Ці стандарти допомагають зробити цифрові сервіси зручними та доступними для всіх користувачів, зокрема людей з порушеннями зору, слуху, рухових або когнітивних функцій.
Основним таким документом є WCAG ( ІНФОРМАЦІЯ_39 ) — рекомендації щодо доступності вебконтенту.
Цей стандарт включає вимоги, які забезпечують підтримку спеціальних програм голосового зчитування екрану (екранних рідерів).
Наказом Державного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_40 » від 05.05.2022 №68 Про прийняття національного стандарту наказано прийняти національний стандарт, гармонізований з європейським стандартом, методом перекладу з наданням чинності з 15 червня 2022 року: Стандарт веб-доступності затверджений ДСТУ EN 301 549:2022 (EN 301 549 V3.2.1 (2021-03), IDT) «Інформаційні технології. Вимоги щодо доступності продуктів та послуг ІКТ» ( ІНФОРМАЦІЯ_41 ). 
Так, «Портал мешканця Львова» підтримує роботу програм для зчитування з екрана (screen reader), які озвучують текст, кнопки, посилання та інші елементи сторінок.
Це відповідає таким вимогам WCAG:
?WCAG 1.3.1 — Info and Relationships
?Структура сторінок (заголовки, списки, форми) створена так, щоб допоміжні технології могли правильно її зчитувати.
?WCAG 4.1.2 — Name, Role, Value
?Інтерактивні елементи (кнопки, поля вводу) мають коректні назви та ролі для screen reader.
?WCAG 2.1.1 — Keyboard
Усі основні функції порталу доступні з клавіатури без використання миші.
Завдяки цьому користувачі можуть самостійно орієнтуватися на сторінках, користуватися електронними сервісами, заповнювати форми та отримувати послуги онлайн.
Текстова інформація з «Порталу мешканця Львова» може бути перетворена у шрифт Брайля за допомогою screen reader та брайлівських дисплеїв.
Це реалізується відповідно до:
?WCAG 1.1.1 — Non-text Content
Весь важливий контент має текстову форму або текстові альтернативи.
?WCAG 1.3.2 — ОСОБА_41 
?Інформація подається у логічному порядку, що дозволяє коректно передавати її на брайлівський дисплей.
Отже, WCAG базується на чотирьох ключових принципах, які Портал мешканця Львова реалізує у своїй роботі. 
1. Сприйнятність (Perceivable)
 
Інформація має бути доступною для сприйняття різними способами:
?текст можна озвучити або відобразити шрифтом Брайля;
?зображення мають текстові описи;
?забезпечено достатній контраст між текстом і фоном.
Відповідні пункти WCAG:
?1.1.1 — Text Alternatives
?1.4.3 — Contrast (Minimum)
?1.4.4 — Resize Text
2. Керованість (Operable)
 
Користувач повинен мати змогу взаємодіяти з порталом різними способами:
?керування з клавіатури;
?логічна навігація;
?відсутність елементів, що можуть викликати дискомфорт.
Відповідні пункти WCAG:
?2.1.1 — Keyboard
?2.4.3 — Focus Order
?2.4.7 — Focus Visible
3. Зрозумілість (Understandable)
 
Контент і логіка роботи порталу є простими та передбачуваними:
?зрозумілі тексти та інструкції;
?чіткі повідомлення про помилки;
?однакова поведінка інтерфейсу на всіх сторінках.
Відповідні пункти WCAG:
?3.1.1 — Language of Page
?3.2.3 — Consistent Navigation
?3.3.1 — Error Identification
4. Сумісність (Robust)
 
Портал коректно працює з різними допоміжними технологіями:
?screen reader;
?брайлівські дисплеї;
?голосове керування.
Відповідні пункти WCAG:
?4.1.1 — Parsing
?4.1.2 — Name, Role, Value
Щоб скористатися можливостями доступності Порталу мешканця Львова, користувачу достатньо:
?комп`ютера або смартфона з доступом до інтернету;
?встановленої програми screen reader (NVDA, VoiceOver, TalkBack тощо);
?за потреби — брайлівського дисплея.
Додаткові налаштування на самому порталі не потрібні.
Дотримання стандартів WCAG означає, що цифрові сервіси:
?є доступними для всіх мешканців;
?відповідають міжнародним підходам до інклюзії;
?сприяють безбар`єрному доступу до міських послуг.
«Портал мешканця Львова» впроваджує ці стандарти, щоб кожен користувач міг отримати інформацію та послуги зручно, самостійно та без перешкод. Однак, як видно з висновку експертизи, ці стандарти експертом не описані, хоча в технічному завданні підтримання версії відображення сайту для слабо зрячих має забезпечуватись саме використанням наведених вище стандартів. Незважаючи на те, що експерт посилається на ці стандарти, він їх суті та принципів при дослідженні цього питання в експертизі не розкриває.
Також, з експертного висновку не можна зрозуміти, як саме експерт досліджував питання веб доступності, оскільки не наводяться жодні дані про проведення дослідження Порталу на предмет коректної роботи з різними допоміжними технологіями: screen reader; брайлівські дисплеї; голосове керування, тощо.
В судовому засіданні експерт  ОСОБА_40  зазначив, що йому не відомі міжнародні стандарти веб-доступності, розроблені Консорціумом Всесвітньої павутини ( ІНФОРМАЦІЯ_38 ). Окрім того, експерт зазначив, що якщо людина слабо зряча користується комп`ютером, то вона має можливість користуватись Порталом.
Досліджуючи відповідність «Порталу мешканця Львова» технічному завданню, експерт використав емпіричні (спостереження), теоретичні (аналіз, порівняння, синтез) та спеціальні методи дослідження, що відповідають атестованим методикам проведення судових експертиз, із використанням ПЕОМ експерта. 
Відповідно до п.4.3.1. Методики дослідження інформації на цифрових носіях; реєстраційний код 10.9.07, для пошуку текстової інформації може застосовуватись два методи: прямий пошук чи пошук за допомогою індексної машини. За допомогою прямого пошуку виконується послідовне відкриття кожного файлу та знаходження ключової послідовності як безпосередньо спеціалістом, так і програмним забезпеченням, що має функції пошуку по файлам. За допомогою індексної машини проводиться сканування всіх файлів із вмістом розшукуваного тексту, розбивання тексту на токени (слова, словосполучення тощо), після чого відбувається створення індексу файлів і токенів, що містяться в них.
Оскільки експерт досліджував на «Порталі мешканця Львова» наявність чи відсутність певних даних за ключовими словами, як то «чернетки», «ідентифікація» тощо, він повинен був дослідити наявність зазначеного в технічному завданні функціоналу шляхом послідовного відкриття кожного файлу.
Натомість, як можна зрозуміти з висновку експертизи та додатків до нього, наявність чи відсутність функціоналу досліджувалась шляхом візуального порівняння зображень, які містяться в технічному завданні та фактичного зображення певного функціоналу на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_11 ». З огляду на те, що експерт не здійснював пошук функціоналу за ключовими словами, він безпідставно зазначив про відсутність частини функціоналу, який насправді наявний на «Порталі мешканця Львова». 
Відсутність інших наведених у висновку експертизи функціоналів станом на дату проведення дослідження не свідчить про те, що такі функціонали були відсутні станом на дату підписання акту приймання-передачі Порталу мешканця Львова від виконавця до замовника. Зокрема, відповідно до п.5.2. Методики з використання спеціальних знань експертів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень при проведенні комплексних досліджень цифрової інформації; реєстраційний код 10.9.15, якщо об`єктом дослідження є інтернет-сайт, експерт має врахувати можливість подальшої зміни інформації на сайті, тому, відповідні дослідження потрібно робити у першу чергу.
Натомість, судовий експерт  ОСОБА_40 , досліджуючи у вересні 2024 року інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_11 », не зазначив у висновку про те, що з часу виконання договору, підписання актів приймання-передачі Порталу і до часу експертного дослідження пройшло чотири роки, а тому, інформація на сайті могла зазнати відповідних змін. При цьому, експерт не подавав клопотання органу, який призначив експертизу, надати інформацію, які саме зміни відбулись на сайті за цей період. Відтак, не коректно було порівнювати інформацію, яка містилась на сайті у вересні 2024 року (час входження експерта на сайт), з вимогами технічного завдання, яке розроблялось в 2019 – 2020 роках, та на підставі якого Портал приймався замовником у жовтні та грудні 2020 року.
Так, в пункті 3.2. висновку зазначено про відсутність функціоналу «Чернетки», «Документи», «Дані». Визначений функціонал був реалізований і зданий виконавцями в термін в рамках договору. Усі зміни були внесені після завершення договору, протягом гарантійного періоду вже у 2021 році. Цей функціонал був забраний у зв`язку із забезпеченням додаткової безпеки персональних даних користувачів. Збереження подібного функціоналу вимагало запровадження додаткових заходів інформаційної безпеки порталу, створення комплексної системи захисту інформації тощо. Ці елементи не були передбачені в технічному завдання до проекту, потребували додаткового фінансування та виділення додаткових бюджетних коштів.
Пункт технічного завдання 3.7.8.2. «Завантажити, друкувати або надіслати на e-mail квитанцію» реалізовано за рахунок платіжного функціоналу, інтегрованого на портал – квитанція автоматично надсилається на електронну адресу користувача.
Пункт технічного завдання 3.7.9.2. «Підключити/видалити картку до/з Masterpass-гаманця» реалізовано за рахунок платіжного функціоналу, інтегрованого на портал, спосіб оплати через Masterpass-гаманець інтегрований в платіжну систему ІНФОРМАЦІЯ_42 , яка використовується на порталі.
Пункт технічного завдання 3.7.10.7. «Змінити пароль» реалізовано через функцію «Забули пароль». Так, обравши цю функцію на етапі входу на портал, користувачу на електронну пошту надійде посилання із тимчасовим входом на портал. Після переходу за посиланням, користувач може встановити новий пароль самостійно.
Пункт технічного завдання 3.7.10.8. «Видалити профіль» реалізовано через адміністративну панель порталу. Користувачі можуть звернутись до адміністратора порталу (наприклад, через електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_43 , яка вказана на порталі) із проханням видалити профіль користувача. Адміністратор порталу має відповідну функцію для видалення профілів користувачів в розділі «Люди». 
Сторінка 9 висновку, пункт технічного завдання 3.7.10.2 «Скористатись системами ідентифікації». Функціонал доступний під час переходу до заповнення заяви для отримання обраної послуги. Для того, щоб була можливість заповнити заяву, користувачу потрібно пройти ідентифікацію через сервіс інтегрованої системи електронної ідентифікації id. ІНФОРМАЦІЯ_44 , яка використана на порталі. Ідентифікація можлива через використання BankID, кваліфікованого електронного підпису або мобільного додатку ІНФОРМАЦІЯ_45 .
У пункті 3.3. висновку експертом зазначено, що при вході на Портал (сайт), як в користувацькій, так і в адміністративній частинах сайту, можливості вибору мови (українська за замовчуванням та англійська), відображення сайту не виявлено. Також експерт зазначає, що при переході у відповідний пункт меню Конфігурація/мова та регіональні стандарти адміністративної частини, функціоналу для зміни мови та функціонал для додавання інших мовних локалізацій не виявлено.
Проте, в судовому засіданні судовий експерт  ОСОБА_40  підтвердив, що англійська мова є забезпечена, однак, тільки в адміністративній частині. Водночас, адміністратор може включити використання англійської мови. 
Отже, захист вважає, що викладені у вказаному висновку твердження про відсутність функціоналу для зміни мови та додавання інших мовних локалізацій не відповідають дійсності. Використання кількох мовних версій порталу передбачено в коді сайту. Проте, у зв`язку з неможливістю забезпечити переклад контенту порталу кількома мовами на етапі запуску проекту, українська мова була визначена пріоритетною. Отже, станом на момент розгляду обвинувального акту у суді, портал відображається лише українською мовою. Проте, при потребі. він може бути перекладений та без додаткових програмних розробок буде функціонувати кількома мовами. 
У пункті 3.4. висновку експерт зазначає про невідповідність технічному завданню інформації про користувачів в кабінеті користувача в користувацькій і адміністративній частині, що, за твердженням сторони захисту, насправді не відповідає дійсності.
Пункт технічного завдання 4.3.1. «Список користувачів» реалізовано через розділ «Люди» в адміністративній панелі порталу. Пункт технічного завдання 4.3.1.1. серед інформації про користувача, яка зберігається на порталі, є лише електронна пошта, яку користувач вказує під час реєстрації і створення профілю. Все решта – це персональні дані користувача, які не зберігаються з метою забезпечення захисту даних користувачів порталу. 
Пункти технічного завдання 4.3.1.2., 4.3.2. реалізовано через розділ «Люди» в адміністративній панелі порталу.
Пункт технічного завдання 4.3.3.1. серед інформації про користувача, яка зберігається на порталі, є лише електронна пошта, яку користувач вказує під час реєстрації і створення профілю. Все решта – це персональні дані користувача, які не зберігаються з метою забезпечення захисту даних користувачів порталу. 
Пункт технічного завдання 4.3.4. документи користувачів - це персональні дані, які не зберігаються з метою забезпечення захисту даних користувачів порталу. Також, збереження документів значно збільшує базу даних порталу, що значно ускладнює його технічну підтримку, вимагає запровадження додаткових заходів інформаційної безпеки порталу, створення комплексної системи захисту інформації тощо. Ці елементи не були передбачені в технічному завданні до проекту, потребували додаткового фінансування та виділення додаткових бюджетних коштів. 
Пункт технічного завдання 4.3.5.1 реалізовано через розділ «Люди» в адміністративній панелі порталу.
Пункт технічного завдання 4.3.5.2 – інтеграція соціальних мереж до порталу створює додаткові ризики щодо інформаційної безпеки порталу у зв`язку з тим, що власне акаунти користувачів в соціальних мережах часто є об`єктами кібератак, що, в свою чергу, може наражати на небезпеку функціонал порталу.
Пункт технічного завдання 4.3.6, 4.3.7 реалізовано через функціонал «журналу логів» - журналу фіксації подій, який доступний для адміністратора порталу як додатковий сервіс, відокремлений від основної адміністративної панелі. 
У експертному висновку зазначено, що оцінювання здійснено на базі доступного програмного забезпечення на момент проведення дослідження (станом на вересень 2024). 
Від грудня 2020 року (здача проекту) до часу розгляду обвинувального акту у суді у Порталі було реалізовано багато змін після здачі проекту, що не враховано експертом всупереч вимогам п. 5.2. Методики з використання спеціальних знань експертів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень при проведенні комплексних досліджень цифрової інформації; реєстраційний код 10.9.15.
Так, в судовому засіданні експерт зазначив, що він не може стверджувати, що Портал не відповідає технічному завданню станом на грудень 2020 року.
Захист наголошує на тому, що всупереч положенням ст. 69, 101 КПК України, п.1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5, ст. 8 Закону України «Про судову експертизу», судовий експерт  ОСОБА_40  при проведенні комп`ютерно-технічної експертизи не застосував необхідні методики та стандарти, які потребують застосування при дослідженні програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» та його відповідності технічному завданню на його розробку. 
З огляду на наведене, захист вважає, що експертом було зроблено хибні висновки щодо змісту програмного продукту та надано невірні відповіді на поставлені питання, а тому висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи є необґрунтованим та необ`єктивним.
Отже, за твердженням захисту, висновок експерта №3839-Е від 17.09.2024 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи є неналежним та недопустимим доказом у справі, з огляду на що суду подане відповідне клопотання.

Щодо проведеної ІНФОРМАЦІЯ_33 судової товарознавчої експертизи наведеної у висновку експерта №4687-Е від 08.01.2025 захист висловив наступні доводи. 
В ході судового розгляду стороною захисту суду подане клопотання про визнання даного експертного висновку неналежним та недопустимим доказом у справі з наступних підстав. 
Відповідно до п.1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5 (надалі – Інструкція), під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи ІНФОРМАЦІЯ_34 ), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про судову експертизу», методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з Висновку експерта №4687-Е від 08.01.2025, судовий експерт  ОСОБА_42 при проведенні експертизи застосовував Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440, а також наступні методики: 
1) Методику визначення вартості майна; 
2) Методичні рекомендації з визначення вартості послуг при проведенні товарознавчих досліджень; 
3) Методичні рекомендації з питань призначення та проведення судових товарознавчих експертиз аудіовізуальної продукції та програмного забезпечення; 
4) Методичні рекомендації з визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективної оцінки при проведенні судово-товарознавчих експертиз. 
Дані Методики надані суду стороною захисту з метою забезпечення можливості оцінити, чи дотримався їх експерт. 
Так, захист вважає, що згаданий висновок експерта №4687-Е від 08.01.2025 вищезазначеним нормативним актам та методикам не відповідає. Звертає увагу суду на наступне.
На сторінці 31 Методичних рекомендацій з визначення вартості послуг при проведенні товарознавчих досліджень, зазначено наступне: 
«Судовими експертами товарознавцями у випадку оцінювання послуг найчастіше вирішуються такі питання: 
1) яке найменування послуги; 
2) до якого виду, групи та категорії за певним видом угрупування відповідного класифікатора належить послуга; 
3) чи відповідає якість або повнота послуги нормативним документам; 
4) які недоліки допущені при наданні послуги; 
5) яка вартість послуги; 
6) чи доцільно застосування даного виду послуги в певній конкретній оціночній ситуації.
Основними об`єктами товарознавчої експертизи послуг є споживчі властивості цієї послуги, відображені в документах.
Об`єктом дослідження даної експертизи є послуги з розробки програмного забезпечення, які слідчий просив оцінити відповідно до Технічного завдання на розробку сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 », однак, як окремі частини програмного забезпечення, а не програмне забезпечення в цілому.
Відтак, сторона захисту вважає, що поставлене перед експертом питання є неправильним та не відповідає тим завданням, які ставляться перед експертами товарознавцями для оцінювання послуг. 

Захист також звертає увагу суду на те, що у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини розробки та оплати програмного забезпечення, що мало певні технічні характеристики, які згідно обвинувачення не відповідають Технічному завданню. Відтак, слід було оцінити виготовлене програмне забезпечення «Портал мешканця Львова» з відповідними технічними характеристиками (згідно комп`ютерно-технічної експертизи), а не пункти з Технічного завдання, які сторона обвинувачення вважає недоробленими, та які оцінює, виходячи з вартості, яку потрібно, щоб ці пункти доробити. 
Зокрема, експерт  ОСОБА_42  при визначенні вартості послуг щодо розробки програмного забезпечення застосував порівняльний підхід, який базується на урахуванні принципів заміщення, попиту та пропозиції, що передбачає аналіз цін продажу та пропозиції подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктами оцінки. Проте, фактично експерт застосував витратний підхід, розрахунок по якому ведеться на основі поточних ринкових цін на матеріали та послуги у вигляді відновлюваної вартості або вартості заміщення, з врахуванням вартості накопиченого зносу і знецінення.
Так, при визначенні вартості послуг, які є об`єктом оцінки у наведеній експертизі, експертом взято до уваги листи фізичних осіб-підприємців, які надані слідчому, із відповідними розрахунками вартості послуг, які згідно обвинувачення є недоробленими.
Зокрема, згідно листа ФОП ОСОБА_23  від 02 жовтня 2024 року, останній інформує слідчу про вартість нереалізованих пунктів технічного завдання, використовуючи середньостатистичну на ринку ІТ-спеціалістів України вартість однієї години роботи, яка становить 30 доларів США, та зазначає, що для дороблення цих нереалізованих пунктів технічного завдання потрібно від 379 до 520 годин. Тобто, ФОП зазначає вартість відтворення визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки.
Згідно листа ФОП ОСОБА_22  від 26.09.2024 року, проінформовано про середню вартість бюджету на доробку проекту у доларах США нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому та 20-25% недоробленого функціоналу. ФОП ОСОБА_22  переводить суму оплачених за проект коштів в долари США по курсу НБУ станом на 16.12.2020 року, та множить цю суму на 20-25%, тобто зазначає вартість відтворення визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки.
Згідно листа ФОП ОСОБА_43  від 27 вересня 2024 року, останній інформує слідчу про вартість нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому та 20-25% недоробленого функціоналу. ФОП ОСОБА_43  множить суму оплачених за проект коштів в гривнях на 20-25%, тобто зазначає вартість відтворення – визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки.
Незважаючи на те, що судовий експерт  ОСОБА_42  у висновку експертизи зазначив, що застосування витратного підходу не вбачається за доцільне (стор.7-8), але фактично проводить оцінку з врахуванням методів цього підходу. 
Відповідно до п.15 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440 (надалі – Національний стандарт №1), методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Однак, як вбачається з експертного висновку та змісту вищезазначених листів фізичних осіб – підприємців, методи проведення цієї оцінки не ґрунтувалися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Самі листи підприємців не були такими пропозиціями. 
Фактично були проведені нові розрахунки вартості нереалізованих пунктів технічного завдання. При цьому, підприємцями  ОСОБА_22  та  ОСОБА_43  не відомо яким чином було визначено, що відсоток нереалізованих пунктів технічного завдання становить 20-25%. У свою чергу, підприємцем  ОСОБА_23  необґрунтовано зазначено, що для дороблення цих нереалізованих пунктів технічного завдання потрібно від 379 до 520 годин.
Відтак, експертом неправильно вказано те, що листи підприємців є ціновими пропозиціями продавців (розробників) аналогічної послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», а також безпідставно вказано, що експерт отримав три комерційні пропозиції, які необхідні для встановлення вартості досліджуваних послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова».

Крім того, захист також зазначає наступне.
Комерційна пропозиція — це документ, в якому чітко сформульовані умови потенційного співробітництва, його переваги та очікуваний результат. Така комерційна пропозиція повинна була бути створена раніше, аніж слідчий звернувся до підприємців. Оскільки проведені підприємцями розрахунки виконані на вимогу слідчого, а тому, вони не можуть вважатись комерційними пропозиціями. Фактично, наведені вище фізичні особи – підприємці надавали свої розрахунки у цьому кримінальному провадженні як спеціалісти. Однак, при їх залученні було порушено вимоги статті 71 КПК України.
Відповідно до п.16 Національного стандарту №1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. 
У висновку експерт зазначає, що ним здійснено моніторингове дослідження ринку в джерелах мережі Інтернет, які знаходяться у вільному доступі, з метою отримання достовірних цінових даних щодо вартості послуг з розробки програмного забезпечення, зазначених в питаннях постанови від 15.11.2024. Однак, проведеним моніторингом ринку у ресурсах (джерелах) мережі Інтернет, що знаходиться у вільному доступі, не виявлено (не ідентифіковано) комерційних пропозицій/цінових даних стосовно вартості послуг з розробки програмного забезпечення станом на задану дату оцінки – 16.12.2020, а також на дату проведення експертизи, оскільки такі послуги мають особливий інтерес потенційного покупця (користувача), ринок таких послуг є виключно для конкретного покупця і формується відповідно до проекту.
Проте, незважаючи на зазначення у висновку про відсутність інформації про вартість послуг, експерт, всупереч вимогам п.16 Національного стандарту №1, жодним чином не вказує у своєму висновку те, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. 
Відповідно до п.17 Національного стандарту №1, у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість. Умова щодо визначення ринкової вартості з включенням суми податку на додану вартість зазначається у договорі на проведення оцінки майна. 
Як вбачається з постанови слідчого про призначення експертизи, у ній не зазначено умови про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість.
Таким чином, експерт  ОСОБА_42  самостійно визначив, що розрахунок ринкової вартості послуг з розробки програмного забезпечення здійснюється ним без ПДВ. Проте, експертом за основу взято листи підприємців, в яких останні здійснювали свої розрахунки вартості послуг. 
При проведенні розрахунків експерт визначив середню величину вартості послуг, виходячи з трьох розрахунків. Так, в листі ФОП  ОСОБА_43  від 27 вересня 2024 року останній визначив вартість нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому, який визначено з ПДВ. Інші два підприємці взагалі не зазначають у своїх листах, чи розрахована ними вартість з ПДВ або без нього.
Таким чином, захист вважає, що проведений експертом розрахунок середньої вартості послуг без зазначення ПДВ є неправильним, оскільки не можливо визначити, чи ця сума повинна бути з ПДВ чи без ПДВ. У свою чергу, в постанові слідчого не зазначено умови включення чи невключення ПДВ.
Відповідно до п.47 Національного стандарту №1, порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки. 
Проте, експерт у висновку жодного коригування не проводив, аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки не здійснював. 
Відповідно до п.48 Національного стандарту №1, для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані. 
Водночас, інформація, яка міститься в наведених листах підприємців, цим критеріям не відповідає.
Відповідно до п.49 Національного стандарту №1, основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування. 
Разом з тим, як вбачається з висновку, жодного коригування експерт не здійснює.
Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів 
Експерт на сторінках 10-11 висновку зазначив наступне: 
«Експертом було проведено вивчення, збір та детальний аналіз інформації з метою отримання достовірних цінових даних щодо вартості послуг з розробки програмного забезпечення, найбільш подібних з послугами, зазначеними у питаннях постанови, станом на грудень 2020 за вищезазначеними основними факторами впливу на величину ціни (характеристики, умови продажу, тощо) та мають різні параметри незначних факторів впливу на величину ціни вказаних послуг (сертифікація, налаштування та ін.). При встановленні рівня вартості найбільш подібних з досліджуваними послугами з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», станом на грудень 2020 експертом були враховані такі фактори: дати цінових пропозицій є актуальними на заданий час; прийняті в якості найбільш подібних об`єктів з досліджуваними послугами, мають відповідні параметри і характеристики, які найбільш відповідають за найменуванням, призначенням, особливостями серед всього різноманіття послуг з розробки програмного забезпечення, цінові дані яких були використані. Різні величини цін аналогів досліджуваних послуг пояснюється різними технічними можливостями, наявністю сертифікації, можливості налаштування тощо, що відображає усереднену величину ціни в залежності від різниці в зазначених показниках.»
Проте, експерт ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки не здійснював, з сайтом « ІНФОРМАЦІЯ_11 » не ознайомлювався, жодної інформації про об`єкти - аналоги не мав. 
Також, експерт не вивчав та не збирав достовірні цінові дані щодо вартості послуг з розробки програмного забезпечення, найбільш подібних з послугами, зазначеними у питаннях постанови. Основні факторами впливу на величину ціни (характеристики, умови продажу, сертифікація, налаштування, тощо) йому не були відомі. Твердження про те, що різні величини цін аналогів досліджуваних послуг пояснюються різними технічними можливостями, наявністю сертифікації, можливості налаштування тощо, не відповідає дійсності. Таких параметрів експерт не мав та не досліджував.
Відповідно до п.52 Національного стандарту №1, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.
Натомість, експерт не проаналізував всі доступні інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. Таку інформацію експерт міг отримати в Торгово-промисловій палаті, на платформі ІНФОРМАЦІЯ_46 . Однак, ці джерела експерт не аналізував. 
Про негативний вплив відсутності в мережі інтернет інформації щодо вартості послуг на результати оцінки експерт також не зазначив.
На стор.11 Методичних рекомендацій з визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективності оцінки при проведенні судово-товарознавчих експертиз зазначено наступне: 
«Сутність товарознавчої експертизи щодо визначення вартості машин обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективності оцінки полягає у тому, щоб за допомогою спеціальних знань у галузі товарознавства дослідити товарні (споживні) властивості виробів з метою визначення їх фактичного стану та послідуючої їх вартості. Об`єктами судово-товарознавчої експертизи є реально існуючі або існуючі в минулому товари (вироби), зразки (проби), а також інформація документів (матеріали справ), в яких містяться відомості про товарні характеристики досліджуваних об`єктів.»
Проте, експертом властивості (характеристики) програмного забезпечення взагалі не досліджувались та спеціальних знань у роботі з програмним забезпеченням експерт не мав.
На стор.15 Методичних рекомендацій зазначено наступне: 
«Алгоритм товарознавчого дослідження по встановленню вартості товарів у минулому часі складається з послідовно здійснюваних етапів, які рекомендується застосовувати в експертній практиці: 1) отримання завдання; 2) вивчення наданих на експертизу матеріалів; встановлення мети дослідження, розробка програми дослідження; 3) встановлення товарної характеристики, товарного стану об`єкта дослідження; вивчення нормативних матеріалів; 4)вибір критеріїв і методів дослідження, що визначаються його завданнями і характером об`єкта; проведення розрахунку фактичної вартості з урахуванням втрати якості; встановлення вартості шляхом застосування одного з методичних підходів: витратний, дохідний, порівняльний; 5) узагальнення даних по досліджуваному виробу, що отримані на попередніх етапах; 6) оцінка отриманих результатів, формулювання експертного висновку; складання висновку експертизи.» 
Тобто, як нормативними документами, так і відповідними методиками, передбачено обов`язок експерта знати властивості об`єкта оцінки, що, за твердженням захисту, насправді експертом зроблено не було.
На сторінці 22 наведених Методичних рекомендацій зазначено наступне: 
«Порівняльний підхід базується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним корегуванням відмінностей між об`єктами порівняння і об`єктом оцінки.»
У цих же Методичних рекомендаціях зазначено: 
«Порівняльний підхід передбачає аналіз цін пропозиції або продажу об`єктів, які аналогічні оцінюваному, і подальше коригування цих цін з метою врахування відмінностей з об`єктами порівняння і товаром, вартість якого визначається.»
На сторінці 25 зазначено: 
«Для визначення ринкової вартості товарів в минулому часі із застосуванням порівняльного підходу, інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: 1) умови операцій купівлі-продажу або умови пропозиції для здійснення таких операцій не відрізняються від умов, відповідають вимогам, які висуваються для визначення ринкової вартості; 2) продажу подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; 3) умови на ринку побідного майна, які визначали формування цін продажу або пропозиції, на дату оцінки істотно не змінились або зміни, що відбулись, можуть бути враховані. Тобто, визначення ринкової вартості товарів у минулому часі за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у експерта. Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розміщення, товарним, фізичним і функціональним ознакам, умовам продажу та таке інше. При проведенні товарознавчого дослідження в рамках визначення ринкової вартості товарів в минулому часі (ретроспективна оцінка) вивчається ринковий механізм ціноутворення щодо рівня цін на функціональні аналоги в різних джерелах, з урахуванням специфіки, найменування, призначення (функціональні технічні завдання), конструктивного виконання, комплектності, і технічних характеристик досліджуваного товару.» 
Однак, захист вважає, що усіх наведених вище вимог Методичних рекомендацій експерт не дотримався.
Також, захист звертає увагу суду на наступне.
На сторінках 25-26 зазначено: 
«При визначення вартості товарів в минулому часі (ретроспективна оцінка) за відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатись шляхом обробки відповідей про ціни на подібні товари, від підприємств, які отримуються у відповідь на запити експерта, що робляться у відповідності зі ст.20 Закону України «Про судову експертизу» з метою встановлення середнього рівня цінових пропозицій на розглянутий період часу. Адреси спеціалізованих підприємств встановлюються на офіційних сайтах підприємств та організацій». 
Проте, судовий експерт таких запитів не робив, а вказану інформацію збирав слідчий. У свою чергу, слідчим не враховано вимогу про те, що адреси спеціалізованих підприємств встановлюються саме на офіційних сайтах підприємств та організацій.
Звідки слідчим отримано дані про зазначених в експертизі підприємців, не відомо. Також, не відомо, чому саме цим підприємцям було зроблено запити та чому ці запити не робились на адресу підприємств та організацій.
На сторінці 26 Методичних рекомендацій вказано: 
«Порівняльний (ринковий) підхід ґрунтується на обліку принципу заміщення і принципів, пов`язаних з ринковим середовищем. Він припускає, що суб`єкти ринку здійснюють операції купівлі-продажу по аналогії, тобто ґрунтуються на інформації про аналогічні операції, застосовуючи її до оцінюваного об`єкту. Об`єктивними факторами, які впливають на величину поправок, є кон`юнктура ринку, співвідношення попиту і пропозиції, відповідність нормативно-технічній документації, наявність дефектів, що у свою чергу залежать від наявності інформації і попереднього огляду об`єкту дослідження».
Однак, експерт цих вимог не дотримався, попередній огляд об`єкта не проводив.
На сторінках 26-27 зазначено: 
«Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом збільшення або віднімання грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропозиції) аналогічного (ідентичного) майна або шляхом їх комбінування.»
Проте, жодних коригувань експерт не здійснював. 
Отже, виходячи з наведеного, захист стверджує, що всупереч положенням ст. 69, 101 КПК України, п.1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5, ст. 8 Закону України «Про судову експертизу», судовий експерт  ОСОБА_42  при проведенні судової товарознавчої експертизи неправильно застосував необхідні методики та стандарти. 
Таким чином, захист стверджує, що внаслідок таких дій експертом було зроблено хибні висновки щодо вартості послуг та надано невірні відповіді на поставлені питання, а тому висновок судової товарознавчої експертизи є необґрунтованим та необ`єктивним.
Відтак, захист вважає Висновок експерта №4687-Е від 08.01.2025 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи неналежним та недопустимим доказом у справі про що заявлене відповідне клопотання.

Крім того, захист зазначає, що в судовому засіданні експерт  ОСОБА_39  повідомив, що він звертався до слідчого з клопотанням надати йому інформацію стосовно цін на відповідні послуги від розробників послуг. Самостійно пошук такої інформації він здійснював в мережі інтернет за допомогою контекстного пошуку, однак, нічого не знайшов. Клопотання експерта слідчий задовольнив та надав відповідну цінову інформацію. При цьому, експерт зазначив, що цінова інформація повинна була йому надійти у вигляді комерційної пропозиції щодо поставлених слідчим питань. Цінова інформація надійшла станом на 16.12.2020 року. Експерт вважає, що в наданих йому листах зроблена комерційна пропозиція, оскільки в них чітко зазначено, що станом на 16.12.2020 року ціна послуг становила певну суму. Компетенцію ФОП експерт не перевіряв, а брав до уваги виключно зміст цих листів. При цьому, експерт не мав даних про те, що підприємці хотіли розробити аналогічні сайти та пропонували свої послуги. На сайті ОСОБА_44 цінові пропозиції експерт аналізував, але не виявив. Вартість послуг з розробки програмного забезпечення рахував без ПДВ, оскільки ФОП працюють без ПДВ, а в листах не зазначалось, що ціни визначені з ПДВ. 
Відтак, сторона захисту вважає, що експерт не зміг пояснити порушення, які були ним допущені в ході проведення експертизи. 

Щодо листів-відповідей на запит слідчої  ОСОБА_20 , які були сформовані фізичними особами – підприємцями  ОСОБА_23 , ОСОБА_45 та  ОСОБА_22 , сторона захисту навела наступні доводи.
Зазначені листи були отримані з метою надання інформації експерту, який проводив товарознавчу експертизу, для визначення ним ринкової вартості послуг з розробки програмного забезпечення згідно недороблених пунктів технічного завдання. Так, згідно листа-відповіді ФОП ОСОБА_23  від 02 жовтня 2024 року, останній інформує слідчого про проведення розрахунку кошторису на доопрацювання проекту щодо розробки та впровадження системи «Портал мешканця Львова» за умови, що ним займатиметься стороння команда програмістів оскільки визначити вартість робіт для команди, яка розробляла проект, неможливо. У своєму листі ФОП ОСОБА_23  наводить вартість нереалізованих пунктів технічного завдання з розрахунку однієї години роботи, яка становить 30 доларів США. Зазначає, що підготовчий етап, який включає розгортання проекту в середовищі для розробки та налаштування доступів, становить 16 годин, які він також враховує в розробленому ним кошторисі. Наводить нереалізовані пункти технічного завдання, час на доопрацювання та вартість з розрахунку 30 доларів США. Після цього зводить усі розрахунки в таблиці та визначає вартість, виходячи з курсу долара США станом на 16 грудня 2020 року. Висновки ФОП ОСОБА_23  начебто обґрунтовані середньою вартістю години роботи програміста та кількістю годин роботи над виконанням того чи іншого завдання. У листі він вказує, що година роботи програміста коштує 30 доларів США. Однак, підтвердження цієї інформації не надає.
На першій сторінці відповіді ФОП ОСОБА_23  зазначено: 
«Зведена таблиця з усіма годинами та вартістю в доларах США і гривневому еквіваленті станом на 16 грудня 2020 року наведена в кінці цього документа». 
На останній сторінці документа зазначено: 
«Зведена таблиця задач по доопрацюванню проєкту (Орієнтовний час та вартість. Вартість години роботи 30 доларів США, курс долара США станом на 16 грудня 2020 становив 26,7633 грн)». 
Водночас, відповідно до даних НБУ, станом на 16.12.2020 курс долара становив 27,759 грн, а 26,7633 грн – це курс долара США станом на 19.06.2020. Отже, розрахунки ФОП ОСОБА_23  проводились з врахуванням курсу станом на 19.06.2020, однак в тексті листа цю інформацію було спотворено. Загальна вартість розробки проекту була зафіксована в гривнях і не змінювалась до кінця завершення виконання робіт. 
Посилаючись на положення ст. 524 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України – гривні, сторона захисту вважає, що проведення будь-яких розрахунків, виходячи з грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, є нерелевантним.
Згідно листа ФОП ОСОБА_22  від 26.09.2024 року, остання інформує слідчу про середню вартість бюджету на доробку проекту у доларах США нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому та 20-25% недоробленого функціоналу. ФОП ОСОБА_22  переводить суму оплачених за проект коштів в долари США по курсу НБУ станом на 16.12.2020 року, та множить цю суму на 20-25%. Тобто, ФОП ОСОБА_22  зазначає вартість відтворення визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки.
Відповідно до власної інформації в профілі соціальної мережі LinkedIn,  ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_47 , спеціалізується на розробці програмного забезпечення та менеджменті веб додатків. Станом на липень 2025 знаходиться в місті Кракові, Республіка Польща. 
У відповіді цього підприємця зазначено, що об`єм «не виконаних» завдань становить 20-25%. Натомість ніде в тексті не обґрунтовано на основі чого визначено цей показник. Спочатку свої розрахунки ОСОБА_46 в листі проводить в доларах США по курсу НБУ станом на дату укладення договору - 19.06.2020. Натомість, наступні розрахунки проводяться по курсу валют уже станом на 16.12.2020 (дата останнього акту закриття договору). Оскільки сума договору була зафіксована в гривнях, а не в доларах США, тому проводити одні розрахунки по курсу станом на 19.06.2020, а інші - по курсу станом на 16.12.2020 є неправильно. 
Статті витрат (завдання на доопрацювання) оцінені ОСОБА_47 загальними сумами, розрахунок яких належним чином не обґрунтований. Із опису не визначено, чим саме обґрунтовано вартість тої чи іншої послуги (тривалість реалізації, кількість залучених спеціалістів тощо). 
Загальна вартість «недоробленого» функціоналу оцінена в 14 тис доларів США, що перевищує оцінки інших підприємців, які вказують про показник в 20-25% від загальної вартості договору. Отже, незрозуміло за якою логікою були здійснені оцінки. Чи спершу від загальної вартості було відраховано 20-25%, а потім розподілене по статтях або спершу були оцінені статті витрат, а потім розраховувалась загальна вартість і співвідношення до суми договору. Розрахунки ФОП ОСОБА_22  не співвідносяться між собою.
Додатково в листі ФОП ОСОБА_22  зазначається, що розрахунки вартості проводились відповідно до часу реалізації частин функціоналу з нуля, так як не має можливості провести детальний аналіз коду та врахувати функціонал, який можливо був частково реалізований у коді і можливо не вимагатиме таку кількість часу на реалізацію. Тобто, ФОП ОСОБА_22  повідомляє, що вона не може точно визначити, який саме функціонал в проекті не був реалізований.
Згідно листа ФОП ОСОБА_43  від 27 вересня 2024 року, останній інформує слідчу про вартість нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому та 20-25% недоробленого функціоналу. ФОП ОСОБА_43  множить суму оплачених за проект коштів в гривнях на 20-25%. Тобто, ФОП ОСОБА_43  зазначає вартість відтворення визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки.
Відповідно до його власної інформації в профілі соціальної мережі LinkedIn, ФОП ОСОБА_43  спеціалізується на дизайні, а не розробці програмного забезпечення. ІНФОРМАЦІЯ_48 . Відтак, захист ставить під сумнів професійність оцінки вартості саме розробки того чи іншого елементу технічного завдання. 
У своїй відповіді ФОП ОСОБА_43  зазначає, що у проекті не реалізовано 20-25% функціоналу. Подальші розрахунки проводяться виходячи із загальної вартості договору та розрахунку цих 20-25% обсягу робіт, але в гривнях. Додатково ФОП ОСОБА_43  зазначає, що точний відсоток невиконаних робіт визначити неможливо, оскільки неможливо проаналізувати код порталу, а відтак оцінки одразу визнаються приблизними. Загальна вартість ФОП ОСОБА_45  оцінена в 380 тис. грн., що перевищує попередні оцінки в 20-25% від загальної вартості договору. Не зрозуміло, за якою логікою були здійснені оцінки. Чи спершу від загальної вартості було відраховано 20-25%, а потім розподілене по статтях або спершу були оцінені статті витрат, а потім розраховувалась загальна вартість і співвідношення до суми договору. Розрахунки ФОП ОСОБА_45  не співвідносяться між собою.
Захисник звертає увагу на те, що в судовому засіданні свідок  ОСОБА_43  зазначив, що до нього звернулись зі звичайним запитом. Він не знав, що це звертається орган поліції. Свідок працює в сфері ІТ 8 років. На запит він надав оцінку по програмному забезпеченню. Після цього стало зрозуміло, що це працівники поліції. Також, свідок зазначив, що визначена ним ціна є його суб`єктивною думкою. Не маючи повного доступу до адміністративної частини порталу, він не може точно встановити ціну. Точну суму визначити неможливо. Свідок зазначив, що в листі інформацію подавав як цінову пропозицію, без ПДВ. Потім сказав, що не зауважив чи з ПДВ, чи без ПДВ. Пропозицію подавав на дату складання технічного завдання, хоча технічне завдання розроблялось в 2019 році. Зазначив, що без доступу до адміністративної частини Порталу не можливо бачити продукт, який розроблений. Також, свідок зазначив, що не отримував запит про цінову пропозицію за яку би він доробив цей сайт.
Як у листі ФОП ОСОБА_47 , так і в листі ФОП ОСОБА_45 , вказується просто загальна сума «збитків», які ґрунтуються начебто на вартості 20-25% від суми договору. В цих листах немає жодного обґрунтування щодо складності тих чи інших завдань. Висновки обидвох підприємців є подібними по структурі і принципу оцінювання, без жодного обґрунтування вартості тих чи інших робіт/послуг з розробки.
Відповідно до п.15 Національного стандарту №1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Вказані листи підприємців, всупереч п.15 Національного стандарту №1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, не ґрунтуються на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. 
Фактично підприємці провели свої розрахунки вартості нереалізованих пунктів технічного завдання. При цьому, не відомо яким чином підприємцями  ОСОБА_22 та ОСОБА_43  було визначено, що відсоток нереалізованих пунктів технічного завдання становить 20-25%. У свою чергу, підприємцем  ОСОБА_23  необґрунтовано зазначено, що для дороблення цих нереалізованих пунктів технічного завдання потрібно від 379 до 520 годин.
Відтак, листи підприємців не були ні ціновими пропозиціями продавців (розробників) аналогічної послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», ні комерційними пропозиціями, які необхідні для встановлення вартості досліджуваних послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова».
Відповідно до п.48 Національного стандарту №1, для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані. 
Проте, інформація, яка міститься в листах підприємців, цим критеріям не відповідає.
Відповідно до п.52 Національного стандарту №1, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. 
На стор.25-26 Методичних рекомендацій з визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективності оцінки при проведенні судово-товарознавчих експертиз зазначено наступне: 
«При визначення вартості товарів в минулому часі (ретроспективна оцінка) за відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатись шляхом обробки відповідей про ціни на подібні товари, від підприємств, які отримуються у відповідь на запити експерта, що робляться у відповідності зі ст.20 Закону України «Про судову експертизу» з метою встановлення середнього рівня цінових пропозицій на розглянутий період часу. Адреси спеціалізованих підприємств встановлюються на офіційних сайтах підприємств та організацій». 
Проте, судовий експерт таких запитів не робив, а дану інформацію збирав слідчий. Слідчим не враховано вимогу про те, що адреси спеціалізованих підприємств встановлюються на офіційних сайтах підприємств та організацій. Звідки слідчим отримано дані про зазначених в експертизі підприємців, не відомо. Також, не відомо, чому саме цим підприємцям було зроблено запити і чому такі запити не робились на адресу підприємств та організацій.
Окремо захист звертає увагу на те, що в судовому засіданні свідок  ОСОБА_48  зазначив, що запит слідчого отримав за наступних обставин. 
До нього прийшов запит працівника інформаційної служби СБУ, якого  ОСОБА_48  знає давно. І вже цей працівник надав контакти слідчої Новосад. Наведене, за твердженням сторони захисту, свідчить про те, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_49 , які здійснювали супровід у даному кримінальному провадженні, використали особисті знайомства щоб отримати потрібні для них відповіді стосовно цін на розробку програмного продукту. Водночас, згідно методики, таку інформацію повинен був збирати не слідчий, не оперативний працівник, а експерт, який проводить експертизу.
Відтак, захисник вважає, що зазначені листи-відповіді ФОП є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами.
Вказані листи-відповіді ФОП надані з метою отримання для експерта інформації про ринкову вартість послуг з розробки програмного забезпечення та повинні були існувати у формі цінової чи комерційної пропозиції, а не бути розробленими спеціально на запит слідчого у формі проведення розрахунку підприємцями імовірної вартості програмного продукту, який потрібно доробити. Окрім того, такі комерційні пропозиції чи цінову інформацію повинен був збирати експерт, а не слідчий. 
Щодо достовірності проведених підприємцями розрахунків, захисник вказує, що в цих листах відсутня інформація про те, що підприємцям був наданий висновок комп`ютерно-технічної експертизи. Підприємці могли мати доступ та аналізувати лише користувацьку частину Порталу. Доступу до адміністративної частини «Порталу мешканця Львова» підприємці не мали. Відтак, у захисту є сумнів щодо тверджень підприємців про те, що виконавець не забезпечив реалізацію 20-25% проекту. Також, викликає сумнів визначення кількості годин, які необхідно для дороблення проекту, які визначив ФОП ОСОБА_23  і чому цей підприємець до цих годин додав ще 16 годин на підготовчий етап, що включає розгортання проекту в середовищі для розробки та налаштування доступів.

Згідно наданого стороною захисту висновку комп`ютерно-технічної експертизи, за № 24/4 КТ-44 від 22.10.2024, перша збережена інформація про стан веб-ресурсу за відповідною веб-адресою датується 2022 роком (стор.6).
Крім того: 
Згідно вказаного висновку: 
- встановити факт повної відповідності програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», а саме веб-ресурсу за веб-адресою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » заявленому технічному завданню на його розробку в 2020 році не виявляється можливим, оскільки відсутній доступ до початкових даних, які були передані ІНФОРМАЦІЯ_3 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в 2020 році. 
- на момент проведення дослідження функціонал користувацької частини та в частині адміністрування веб-ресурсу за веб-адресою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » відрізняється від тої, що заявлена в Додатку №1 до Договору №06-01 від 19 червня 2020 року «Технічне завдання на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», копія якого надана на дослідження». Інформація щодо розширених або звужених можливостей наведена в дослідницькій частині. 
- на момент проведення дослідження доступ до веб-ресурсу за веб-адресою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » для користувачів з вадами зору та незрячим користувачам забезпечено.

Виходячи з наведеного, обвинувачена та її захисник вважають, що органом досудового розслідування не було встановлено, а прокурором не доведено те, що сайт « ІНФОРМАЦІЯ_11 » станом на 19 жовтня 2020 року та станом на 16 грудня 2020 року, тобто тоді коли були підписані відповідні акти наданих послуг, не відповідав Технічному завданню на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця». 
Наведені висновки, сторона захисту, серед іншого, обґрунтовує також тим, що перша збережена інформація про стан веб-ресурсу за відповідною веб-адресою, за якою сайт знаходиться і сьогодні, датується 2022 роком. 
Стороною захисту надано суду докази, які, за твердженням адвоката та обвинуваченої, підтверджують, що на момент впровадження сайту для загального доступу в січні 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебувало. Зокрема, Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 №261 від 17.03.2016 затверджено Програму цифрового перетворення м.Львова на 2016-2020 роки. Відповідно до пункту 3.3.1 цієї Програми для забезпечення втілення мети та реалізації завдань планується впровадити сервіс якості та спрощення спілкування між мешканцями та виконавчою владою: розвиток проекту «Особистий кабінет мешканця» з розширенням переліку послуг та сервісів, що надаються онлайн. Відповідно до п.6.2. Програми головним розпорядником коштів Програми є департамент розвитку.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_21 №89 від 07.02.2020 затверджено в новій редакції Положення про ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до пунктів 1.2. та 3.1. якого, управління підпорядковується директору департаменту розвитку, начальник управління йому підконтрольний та підзвітний. Відповідно до п.2.1. основними завданнями управління є, зокрема, впровадження елементів електронного урядування для максимально простого та доступного спілкування громадян з органами місцевого самоврядування, а також забезпечення розвитку та ефективного функціонування сфери розумних сервісів для задоволення потреб мешканців і гостей міста. 
Таким чином, в період з моменту укладення договору №06-01 від 19 червня 2020 року щодо надання послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», та до підписання актів надання послуг за цим договором, саме до компетенції Управління інформаційних технологій входило впровадження цього сервісу, та Управління ІТ входило в структуру ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Проте, Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 №32 від 04.02.2021 затверджено нову структуру виконавчих органів ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до п.2.43 цієї Ухвали та додатку №1 до неї Управління інформаційних технологій ввійшло в структуру Департаменту економічного розвитку.
В той же час, пунктом 2.3.3. Договору №06-01 від 19 червня 2020 року щодо надання послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» виконавець за цим договором, яким є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », був зобов`язаний здійснювати гарантійне обслуговування (технічну підтримку) протягом 6 місяців.
Таким чином, в період гарантійного обслуговування та відкриття сайту для загального доступу Управління Інформаційних технологій перебувало в структурі ІНФОРМАЦІЯ_50 .
В той же час, Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 №85 від 25.02.2021 затверджено нову Програму цифрового перетворення ІНФОРМАЦІЯ_51 на 2021 – 2025 роки, відповідно до п.3.2.2. якої було передбачено розвиток проекту «Портал мешканця» з розширенням переліку послуг та сервісів, які надаються онлайн.
Отже, в період гарантійного обслуговування та розвитку проекту «Портал мешканця», а також в період впровадження сайту для загального доступу в січні 2022 року Управління ІТ перебувало в структурі Департаменту економічного розвитку. У свою чергу,  ОСОБА_5 , як директор ІНФОРМАЦІЯ_3 , не мала жодного відношення до внесених до проекту змін, які відбулись в період з грудня 2020 року до січня 2022 року.

Отже, підсумовуючи наведене, обвинувачена та її захисник вважають, що в ході судового розгляду прокурором на підтвердження винуватості  ОСОБА_5  надано неналежні, недопустимі та недостовірні докази, якими вина останньої обґрунтовуватись не може. Відтак, інкриміноване  ОСОБА_5 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки відсутні належні та достатні докази її вини. 
У зв`язку з цим, сторона захисту просить  ОСОБА_5  виправдати, у зв`язку з відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Заперечення прокурора щодо позиції сторони захисту та клопотання про визнання доказів недопустимими та неналежними.

Щодо клопотання та доводів сторони захисту про визнання доказів недопустимими та неналежними прокурор надав суду письмові заперечення наступного змісту.
Судова комп`ютерно-технічна експертиза проводиться відповідно до ст. 69, 101 КПК України, ст. 7, 8 Закону України «Про судову експертизу» та п. 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5. Зазначені норми передбачають, що експерт під час проведення досліджень застосовує спеціальні знання, науково обґрунтовані методичні рекомендації, довідкові джерела, нормативні матеріали та професійний досвід.
Так, відповідно до п. 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи ІНФОРМАЦІЯ_34 ), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.
Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, методів дослідження) належить до компетенції експерта.

При проведенні зазначеної експертизи дослідження проводилося відповідно до чинних Законів України, Постанов Кабінету Міністрів України, Положень, Інструкцій та звітів про науково-дослідні роботи (аркуші 3-5 зазначеної експертизи), що відповідає п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.
Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_36 , наданої на адвокатський запит, стороні захисту не надано Методики, які застосовуються при проведенні судових експертиз з посиланням на те, що такі Методики є інформацією з обмеженим доступом. 
У своєму клопотанні сторона захисту посилається на незастосування експертом, при проведення експертизи, Методик з кодом 10.9.07 та 10.09.15. Однак, сторона захисту не навела будь-які обґрунтовані доводи чому саме ці Методики повинен застосовувати експерт при проведенні судової комп`ютерно-технічної експертизи.
Посилання на пункти Методик з кодом 10.9.07 та 10.9.15 є безпідставним, оскільки такі Методики містять інформацію з обмеженим доступом, сторона захисту такі методики не надала, у зв`язку з чим неможливо перевірити правильність доводів сторони захисту при посиланні на них. 
Відповідно до Постанови колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 18.04.2024 у справі № 758/6794/18, суд не уповноважений надавати власну оцінку використаним експертом при проведенні експертизи методикам і підходам, а також способу їх застосування, оскільки він не наділений спеціальними знаннями у відповідній галузі.
Окрім того, стороною захисту безпідставно та необґрунтовано зроблено припущення про те, що експерт безпідставно зазначив про відсутність функціоналу Порталу (як то « ОСОБА_49 », «Повідомлення», «Документи»). Натомість, експерт у своїх показах, наданих суду, повідомив про дослідження зазначеного функціоналу шляхом послідовного відкриття кожного розділу Порталу. 
Доводи сторони захисту про незнання експертом стандартів доступності є хибними, оскільки при проведенні комп`ютерно-технічної експертизи експерт не повинен досліджував стандарти доступності, він чітко відповів та мотивував чому Портал мешканця Львова не відповідає п. 2.3.13 ТЗ на розробку зазначеного Порталу.
Твердження сторони захисту про те, що експерт досліджував вже змінену версію Порталу ніяким чином не впливає на допустимість самого висновку експерта, а самі такі твердження підлягають перевірці доказами.
Судова комп`ютерно-технічна експертиза проводилася з дотриманням вимог КПК України у даному кримінальному провадженні та є предметом доказування невиконаних робіт за договором укладеним 19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за № 06-01 щодо розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця».
Постановою колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 05.06.2024 у справі №490/10276/18 зазначено, що висновок експерта не має наперед установленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, однак підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. 
Отже, висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи є належним та допустимим доказом, а доводи сторони захисту мають характер суб`єктивної оцінки та не спростовують науково обґрунтовані результати дослідження. 
Підстави для визнання висновку експерта недопустимим доказом відсутні.
Окрім того, при завершенні досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження сторона захисті (ні обвинувачена, ні її захисник) не заявляли ніяких заперечень або клопотань, в тому числі, щодо проведеної судової комп`ютерно-технічної експертизи. 
З огляду на наведене, прокурор просить відмовити у задоволенні клопотання захисника про визнання висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № 3839-Е від 17.09.2024 неналежним та недопустимим доказом.

Щодо клопотання захисника про визнання висновку судової товарознавчої експертизи № 4687-Е від 08.01.2025 неналежним та недопустимим доказом, прокурор зазначає наступне.
Судова товарознавча експертиза проводиться відповідно до ст. 69, 101 КПК України, ст. 7, 8 Закону України «Про судову експертизу» та п. 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5. Зазначені норми передбачають, що експерт під час проведення досліджень застосовує спеціальні знання, науково обґрунтовані методики, довідкові джерела, нормативні матеріали та професійний досвід.
Національні стандарти оцінки (НС №1) регулюють діяльність суб`єктів оціночної діяльності, а не кримінальну судову експертизу. Експерт використовує їх як довідкову методичну базу, що прямо відповідає Інструкції № 53/5.
При проведенні зазначеної експертизи дослідження проводилося відповідно до Національного стандарту № 1, Методики і Методичних рекомендацій (аркуші 3-4 зазначеної експертизи).
У своєму клопотанні сторона захисту, здебільшого, посилається на порушення експертом стандартів, передбачених «Методичними рекомендаціями», які мають лише рекомендаційний характер.
Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_36 , наданої на адвокатський запит, стороні захисту не надано методики, які застосовуються при проведенні судових експертиз з посиланням на те, що такі методики є інформацією з обмеженим доступом. Стороні захисту надано лише методику, застосування якої припинено, також надано методичні рекомендації та звіти про науково-дослідні роботи. 
Посилання сторони захисту на «порушення стандартів оцінки», незастосування одних методик та застосування інших методик є змішуванням правових інститутів оціночної діяльності та судової експертизи, та є безпідставним.
Національний стандарт № 1 та методичні рекомендації з проведення судових товарознавчих експертиз передбачають використання ринкової інформації, довідкових джерел, спеціальних знань та аналізу цінової інформації. Вимоги щодо обов`язкового отримання саме комерційних пропозицій не встановлено жодним нормативним актом. 
Надана експерту інформація від суб`єктів господарювання містить ринкові дані про вартість відповідних робіт/послуг (3 абзац 10 сторінки експертизи) та є допустимим джерелом інформації для експертного дослідження, про що і зазначалося експертом при наданні показів суду.
Відповідно до Постанови колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 09.07.2025 у справі № 585/2014/22 зазначено, що залучення спеціаліста є правом, а не обов`язком слідчого.
У постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 25.04.2025 у справі № 405/5813/16 зазначено, що згідно зі ст. 84 КПК України висновки спеціаліста не є джерелом доказів у кримінальному провадженні щодо злочинів. Аналогічний висновок зроблений у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 07.11.2024 у справі № 344/8350/22.
Отже, у даному кримінальному провадженні обґрунтовано проведено експертне дослідження у порядку ст. ст. 69, 101 КПК України, а відтак, вимоги ст. 71 КПК України не порушено.
Відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_52 , експертом зазначено у експертизі, що розрахунки проводяться без урахування ПДВ, оскільки цінові дані надавали ФОП 3 групи зі спрощеною системою оподаткування. Такі цінові дані отримані за клопотанням експерта, тому доводи сторони захисту в частині невключення суми податку на додану вартість є необґрунтованими та безпідставними.
Застосована експертом Методика порівняльного аналізу передбачає оцінку подібності об`єктів та узагальнення даних з урахуванням їх функціонального призначення та характеристик (аркуш 8 експертизи). Висновок експерта містить аналіз факторів, що впливають на формування вартості, та узагальнення ринкових показників, що відповідає практиці судової товарознавчої експертизи. У зв`язку з чим, припущення сторони захисту в частині відсутності «коригувань» є необґрунтованими та безпідставними.
Судова товарознавча експертиза проводилася з дотриманням вимог КПК України та є предметом доказування вартості невиконаних робіт за договором укладеним 19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за № 06-01 щодо розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця». Отже, висновок судової товарознавчої експертизи є належним та допустимим доказом, а доводи сторони захисту мають характер суб`єктивної оцінки та не спростовують науково обґрунтовані результати дослідження. 
Підстави для визнання висновку експерта недопустимим доказом відсутні.
З огляду на наведене, прокурор просив суд відмовити у задоволенні клопотання захисника про визнання висновку судової товарознавчої експертизи № 4687-Е від 08.01.2025 неналежним та недопустимим доказом.

Оцінка клопотань прокурора щодо доповнення судового розгляду
В ході судового розгляду після дослідження доказів сторони захисту прокурором заявлено низку клопотань про виклик свідків, витребування інформації, надання тимчасового доступу та призначення повторної експертизи.
Зазначені клопотання були розглянуті судом, зміст та мотиви ухвалених рішень були озвучені та доведені до відома учасників провадження судом безпосередньо у судовому засіданні.
Разом з тим, суд вважає за доцільне та необхідне у даному вироку відзначити наступне.
Прокурор клопотав про виклик в судове засідання свідків, які не були допитані під час досудового розслідування.
Суд з`ясував позицію учасників провадження з приводу доцільності допиту свідка  ОСОБА_35  та прийнявши до уваги те, що жоден з учасників процесу, зокрема обвинувачена та її захисник, не заперечував проти цього, задовольнив наведене клопотання, виходячи з того, що відсутність заперечень вказує на те, що виклик свідка не порушить принципів змагальності процесу та сприятиме повноті судового розгляду.
Разом з тим, щодо клопотань прокурора про виклик в судове засідання свідка  ОСОБА_14  та витребування судом інформації, в порядку ст. 350 КПК України, суд зазначає наступне.
Фактично наведені клопотання прокурора обґрунтовані прокурором тим, що необхідність витребування інформації та виклику свідка зумовлена позицією обвинуваченої, яка під час досудового розслідування від дачі показів відмовилась, а покази по суті справи надала у судовому засіданні. Крім того, прокурор посилається на низку документів, які були у розпорядження органу досудового розслідування ще до скерування обвинувального акту до суду.
В цьому контексті суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. 
Отже, передумовою складання обвинувального акту є не наявність у слідчого та прокурора певного доказу, зокрема показів обвинуваченого, а сукупність зібраних доказів достатніх для виконання та проведення відповідної процесуальної дії. Іншими словами докази сторони обвинувачення повинні бути достатніми для доведення винуватості особи у суді незалежно від позиції чи показів обвинуваченої, які можуть змінюватись або взагалі не надаватись.
Заявляючи клопотання про витребування інформації прокурор фактично намагається перетворити суд в орган досудового розслідування для виконання функції збирання додаткових доказів для підтвердження вини обвинуваченої та підсилення позиції прокурора, що є неприйнятним з точки зору дотримання принципу неупередженості суду та дотримання змагальності під час судового провадження. Іншими словами прокурор намагається перетворити судовий розгляд у своєрідне продовження досудового розслідування.
За переконанням суду витребування інформації з метою пошуку нових доказів обвинувачення фактично становить собою додаткове розслідування, що суперечить засадам кримінального процесу.
Слід також відзначити, що виклик для допиту свідка, який не був допитаний під час досудового розслідування, для з`ясування обставин, які фактично стосуються укладення і виконання тих чи інших правочинів, що були у розпорядженні органу досудового розслідування до скерування обвинувального акту до суду, також є неприйнятним.
І якщо можна прийняти до уваги можливість проведення такого допиту у ситуації коли усі учасники провадження не заперечують проти його проведення, то у ситуації коли сторона захисту наголошує на порушенні принципу змагальності та очевидне нерівне становище для учасників провадження, такий допит є неприйнятним. Тим більше, що прокурор не навів достатніх обґрунтованих доводів для проведення таких дій, фактично посилаючись на покази обвинуваченої та обставини, які були відомі стороні обвинувачення до скерування до суду обвинувального акту.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 7 червня 2022року у справі № 462/1710/16-к, серед іншого, зазначив наступне.
«Захисник одного із засуджених оскаржив в касаційному порядку вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного, якою вирок був залишений без змін. В касаційній скарзі захисник серед іншого посилається на те, що суди безпідставно визнали недопустимими показання свідка, яка була очевидицею події.
У вироку місцевий суд визнав показання цього свідка недопустимим доказом, пославшись на те, що сторона захисту не виконала вимоги статті 290 КПК, оскільки під час досудового розслідування не відкрила стороні обвинувачення цей доказ.»
ККС ВС не погодився з такою позицією судів попередніх інстанцій, аргументувавши свій висновок таким чином:
висновок суду про недопустимість цього доказу ґрунтується на помилковому тлумаченні положень статті 290 КПК, що стосується відкриття сторонами доказів, наявних в неї на час закінчення досудового розслідування;
згідно із частиною 6 цієї статті сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана відкрити речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони перебувають у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді;
це положення не згадує показань свідка, оскільки, на відміну від сторони обвинувачення, сторона захисту не може проводити допит і отримувати показання, а лише пояснення, які відповідно до частини 8 статті 95 КПК України не є джерелом доказів. Тому на сторону захисту законом не покладено обов`язку відкривати доказ, який вона в принципі не може мати в своєму розпорядженні;
«Суд вважає, що тлумачення, яке надав суд першої інстанції положенням статті 290 КПК, покладає на сторону захисту обов`язок з відкриття доказів, який не передбачений законом і не може бути нею виконаний».
ВС зазначив, що вимоги статті 290 КПК України не перешкоджають стороні захисту шукати і надавати суду докази після закінчення досудового розслідування, у тому числі під час розгляду справи в суді першої інстанції. Це, зокрема, підтверджується положеннями пункту 8 частини 3 статті 42 КПК, відповідно до яких обвинувачений, тобто особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду, має право збирати і подавати докази.
Скасування такої можливості істотним чином обмежить здатність обвинуваченої особи ефективно захищатися від обвинувачення, оскільки лише після закінчення досудового розслідування сторона захисту отримує доступ до доказів, на підставі яких сформульовано обвинувачення, і після цього має повноцінну можливість побудувати стратегію і тактику захисту, що включає пошук і надання доказів.
У свою чергу, у справі по обвинуваченню  ОСОБА_5  прокурором не наведено жодних обґрунтованих доводів неможливості допиту зазначених ним свідків під час досудового розслідування. Більше того, відповідне клопотання прокурора не містило інформації щодо того, що заявлений ним свідок є безпосередніми свідком злочину.
Як наведено у постанові від 21 травня 2019 року (справа № 220/298/16-к, провадження № 51-9919км18), Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
«Доводи прокурора, наведені в касаційній скарзі, про те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про допит свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_25 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 у порядку, передбаченому статтями 23, 349, 352 КПК України, обґрунтувавши своє рішення тим, що вони не були допитані в ході досудового розслідування, у зв`язку з чим протоколи їх допиту не відкривалися протилежній стороні відповідно до частин 11, 12 ст. 290 цього Кодексу, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на одну з головних засад кримінального провадження, передбачену п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.»
Згідно з правовим висновком, який висловив Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.
Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

Крім того, суд не може залишити поза увагою і те, що прокурор неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю зміни формулювання обвинувачення в порядку статті 338, 341 КПК України, але нового обвинувачення так і не пред`явив та не подав суду жодного документа на підтвердження здійснення ним дій передбачених ст. 341 КПК України, зокрема даних які засвідчують вчинення дій щодо надання (скерування) для погодження відповідних процесуальних документів з прокурором вищого рівня. 
Така процесуальна поведінка прокурора свідчить про вчинення дій які не сприяють дотримання розумних строків та містить ознаки зловживання процесуальними правами, що є неприйнятним як з точки зору дотримання положень ст. 28 КПК України «Розумні строки», так і положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Не можна залишити поза увагою і те, що фактично усі клопотання прокурора про виклик додаткових свідків та витребування інформації ґрунтувалися, серед іншого, на необхідності перевірки показів обвинуваченої наданих в судовому засіданні.
Очевидним є те, що прокурор, заявляючи клопотання про виклик додаткових свідків (не допитаних під час досудового розслідування) або витребування інформації, не міг не усвідомлювати те, що задоволення відповідних клопотань невідворотно зумовить відкладення розгляду справи, внаслідок необхідності здійснення викликів чи скерування відповідних запитів. 

Водночас, поведінка прокурора вказує на ознаки затягування стороною обвинувачення розгляду справи також з огляду на наступне.
Обвинувачена була допитана в судовому засіданні 07.01.2026. Відтак, прокурору щонайменше з цього дня було відомо зміст показів обвинуваченої ОСОБА_5 . 
Після цього судом було проведено засідання 21.01.2026, 29.01.2026, 04.02.2026, 17.02.2026, 02.03.2026, 13.03.2026. 
Отже, лише через понад два місяці і п`ять судових засідань, а саме 13.03.2026 прокурор заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_50 . Надалі, в судовому засіданні 27.03.2026 року прокурор заявив клопотання про виклик іншого додаткового свідка та витребування інформації в порядку статті 350 КПК України.
В цьому контексті неможливо не відзначити, що усі наведені клопотання фактично ґрунтувались на доводах та обставинах, про які прокурор був обізнаний щонайменше 07.01.2026 після допиту обвинуваченої, а документи на які посилався прокурор взагалі були у розпорядженні сторони обвинувачення ще до скерування обвинувального акту до суду.
За переконанням суду, така процесуальна поведінка прокурора не сприяє дотриманню розумних строків розгляду справи.
У свою чергу, ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. 

Суд також не може залишити поза увагою репліки прокурора висловлені при обговоренні відповідних клопотань, на кшталт: 
«Мені не відомо, що відбувалось у кримінальному провадженні до мене». 
Заслуговує на увагу теза наведена прокурором у клопотанні про тимчасовий доступ поданому суду 24.01.2025, як обґрунтування доцільності проведення заходу забезпечення кримінального провадження, наступного змісту (дослівно):
«Під час підготовки до судових дебатів встановлено, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 повідомив, що він був менеджером ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Проекту по розробленню для ІНФОРМАЦІЯ_3 програмного забезпечення «Кабінет львів`янина».
В цей же час свідок  ОСОБА_33 , був допитаний за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні 03.10.2025 року, тобто за понад шість місяців до заявлення прокурором ОСОБА_51 відповідного клопотання про тимчасовий доступ.

Такі вислови та поведінка прокурора достатньо чітко характеризують рівень його підготовки до виконання покладених на нього Конституцією України та чинним КПК України функцій по підтриманню публічного обвинувачення в суді. Натомість, у даній справі суд за визначеною процесуальним законом процедурою оцінює питання обґрунтованості та доведеності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, тобто діє в межах визначених у ч. 1 ст. 337 КПК, а не оцінює компетентність прокурора якому доручено виконання відповідної функції в суді.
Крім того, клопотання заявлені прокурором в судовому засіданні 24.04.2026, через декілька засідань після завершення дослідження доказів сторони захисту і фактично перед стадією судових дебатів, зокрема про виклик експерта, тимчасовий доступ, призначення повторної експертизи ґрунтувалася на необхідності перевірки доказів та інформації, які були досліджені та озвучені в судовому засіданні щонайменше до 07.01.2026 після допиту обвинуваченої. В той же час, суперечливий, як стверджує прокурор, висновок експерта наданий стороною захисту, взагалі був виготовлений ще на стадії досудового розслідування, але сторона обвинувачення з ним наміру ознайомитись не висловила, хоча не мала з цього приводу жодних обмежень з боку сторони захисту, чого прокурором також спростовано в ході судового розгляду не було. 
Суд підкреслює у цій справі, що учасникам провадження створені належні умови для реалізації процесуальних прав та повноважень. 
Суд також вчергове наголошує на тому, що відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.  Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.  Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Водночас, відповідно до положень ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.  
Частина 1 ст. 21 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Вимога дотримання розумності строків кримінального провадження, як фундаментального права кожної особи, закріплена у ч. 3 ст. 5 та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в контексті права на свободу та особисту недоторканність і права на справедливий суд, відповідно.
Дотримання засади розумності строків кримінального провадження, є вкрай важливим аспектом дотримання прав людини та важливою ознакою справедливого судового розгляду.
Отже, у цьому контексті суд відзначає, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим не доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі.
Розглядаючи обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні, суд виходить з необхідності дотримання усіх, без виключення, засад кримінального провадження та дотримання розумного і справедливого балансу між правами, обов`язками та інтересами усіх учасників провадження. 
За переконанням суду відповідні клопотання прокурора, які до того ж належним чином не обґрунтовані, в тому числі з точки зору процесуального законодавства, не можуть бути задоволені лише тому, що сторона обвинувачення наполягає на необхідності отримання додаткових доказів, не наводячи належного обґрунтування підстав для задоволення таких клопотань.
Відтак, в контексті оцінки провадження та поведінки його учасників з точки зору критеріїв визначених у частинах 2 та 3 статті 28 КПК (Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження), суд приходить до висновку, що спосіб здійснення прокурором  ОСОБА_51  своїх повноважень не сприяє дотриманню такої загальної засади кримінального провадження, як розумність строків.

Підстави для виправдання обвинуваченого 
та мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення у цій справі виходить з наступного.
Суд звертає увагу на наступні особливості доказування у кримінальному процесі.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають, серед іншого, наступне:
«Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити усю сукупність фактів, встановлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Оцінюючи доводи сторони обвинувачення та захисту, суд виходить із наступних міркувань та мотивів.
Насамперед, суд вважає за необхідне відзначити те, що кожній стороні кримінального провадження в ході судового розгляду забезпечено належні можливості в повній мірі реалізувати свої процесуальні права та довести обґрунтованість своєї позиції у змагальному процесі. Наведене, серед іншого, засвідчується тим, що в жодного з учасників провадження не було доповнень до з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами. Отже, кожній стороні провадження в процесі судового розгляду надано розумну можливість викласти обставини справи, включно з доказами, а також забезпечено умови, що не поставили її у істотно невигідне становище порівняно з її опонентом.
Суд наголошує на тому, що під час оцінки того, чи було провадження у цілому справедливим, слід враховувати якість доказів, а також встановити, чи не дають обставини, за яких вони були отримані, приводу сумніватися у їх достовірності й точності.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.  Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази покладені в основу даного вироку представлені у суді з можливістю спростування, тобто у змагальному розгляді.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 20.10.2011 у справі № 1-31/2011, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою є недопустимими доказами.
Процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, а клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини. У свою чергу, єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.
Допустимість доказів – це їх придатність для використання у кримінальному процесі за формальними ознаками, на відміну від вимоги щодо належності, тобто придатності для використання за змістом.
Допустимість доказів оцінюється за наступними ключовими критеріями:
- належне джерело доказів,
- належна процесуальна процедура одержання доказів (загальні вимоги щодо проведення слідчих (розшукових) дій (ст. 223 КПК), норми щодо умов і процесуального порядку проведення таких слідчих (розшукових) дій (ст. 224-232 КПК), вимоги, щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій (глава 21 КПК)),
- належне процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих (розшукових) і негласних (розшукових) дій (протокол; носій інформації, на якому за допомогою технічних засобі зафіксовані процесуальні дії; журнал судового засідання),
- належний суб`єкт, який має право проводити процесуальні дії з метою одержання доказів (ч.1 ст. 84 , п.6 ч.2 ст. 39 КПК України),
- належний порядок проведення процесуальної дії, яка використовується як засіб одержання доказів.
Вирішуючи питання про застосування норм ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, необхідно виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи.
Суд, визнаючи доказ недопустимим, відповідно до ч.ч.2 або 3 ст. 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим із посиланням на ч. 1 ст.87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення.
Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби — на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.
Крім того, суд має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. 
Так, у постанові від 15.06.2021 у справі №204/6541/16-к ККС ВС зазначив, що не в усіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів.
Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Неможливість визнати доказ недопустимим лише на підставі формального порушення порядку його отримання без встановлення істотного порушення прав людини та без співставлення його з іншими доказами пов`язана з передбаченою в КПК процедурою вирішення цього питання саме у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.
Докази, отримані внаслідок таких процесуальних порушень, які прямо та істотно порушують права і свободи людини, можна поділити на ті, що прямо передбачені КПК або встановлені судом, мають похідний характер від доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, отримані внаслідок інших порушень прав і свобод людини, які будуть мати різний алгоритм перевірки на предмет допустимості в залежності від характеру допущеного порушення.
Вирішуючи на підставі ч.1 ст.87 КПК питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведеним в ч.2 ст.87 КПК, послатись на конкретний пункт цієї норми.
При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише отримання первісного доказу з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини та його використання в процедурах, що призвели до отримання похідного доказу, а також що останній здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі ч.1-3 ст.87 КПК. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч.1 ст.87 КПК.
Наведене узгоджуються з правовою позицію, викладеною ККС ВС у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к та від 12 листопада 2019 року у справі №236/863/17.
У разі ж встановлення іншого порушення прав та свобод людини (крім істотних) суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), практики ЄСПЛ та національного законодавства.
Вирішуючи питання щодо допустимості доказів, які зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, що неможливо усунути та отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії та чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних, або якщо порушення є суттєвими, такими, що породжують сумніви у достовірності доказів, проте такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Усі наведені вище докази та матеріали були досліджені судом безпосередньо у судовому засіданні, кожен з учасників провадження мав можливість висловити своє відношення до них, у тому числі щодо їх допустимості, належності чи змісту. Досліджені судом докази, кожен окремо, не мають наперед встановленої сили та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами у провадженні.
Оцінюючи надані суду стороною обвинувачення докази на предмет їх допустимості, суд враховує, що докази надані стороною обвинувачення були здобуті під час проведення досудового розслідування уповноваженими особами за встановленою процесуальним законом процедурою. Зазначені вище матеріали вказують на те, що отримані у кримінальному проваджені і надані суду докази сторони обвинувачення здобуті в межах встановленої процесуальним законом процедури, а порушень які вказують на те, що вони здобуті поза межами кримінального провадження та є недопустимими у процесі судового розгляду не встановлено.
Даних про істотне порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, чи порушення права особи на захист, під час отримання доказів в ході судового розгляду не встановлено.
Відтак, підстав для визнання наданих стороною обвинувачення доказів недопустимими в ході розгляду обвинувального акту у суді не встановлено, а тому відповідне клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання сторони захисту про визнання доказів наданих стороною обвинувачення неналежними, суд відзначає наступне.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Докази є належними якщо їх зміст вказує на: 
- склад кримінального правопорушення, про наявність яких стверджується в обвинувальному акті, і спростовують заяву обвинуваченого про його невинуватість,
- факти, на які посилається захист, але дійсність яких спростовує сторона обвинувачення (алібі, обставини, які виправдовують чи пом`якшують покарання),
- мотиви і можливість вчинення кримінального правопорушення,
- поведінку, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення,
- на поведінку особи після вчинення кримінального правопорушення,
- факти, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,
- обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання,
- обставини, що виключають кримінальну відповідальність і є підставою для закриття кримінального провадження чи звільнення від кримінальної відповідальності або покарання,
- факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Суд відзначає, що надані стороною обвинувачення докази в тій чи іншій мірі прямо чи опосередковано підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для такого провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Водночас, наведене жодним чином не свідчить про те, що сукупність зазначених доказів поза розумним сумнівом доводить винуватість  ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого правопорушення. Більше того, оцінюючи питання належності доказів, суд відзначає і те, що надані стороною захисту докази, зокрема документи, матеріали та висновок експерта, також є належними, адже вони також в тій чи іншій мірі підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Водночас, оцінка доказів здійснюється відповідно до ст. 94 КПК України, тобто суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 

Оцінюючи обставини справи, наведені вище доводи та показання учасників процесу, а також досліджені судом докази, суд виходить з наступного.
Особа може бути засуджена лише якщо доведено, що вона вчинила діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, визначений кримінальним законом. Для визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого злочину мають бути встановлені всі його складові, і недоведеність будь-якої з них означає відсутність в діях особи складу цього злочину.
Згідно ст. 24 КК України, умисел поділяється на прямий і непрямий.
Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.  
Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Відповідно до формулювання обвинувачення, яке пред`явленого  ОСОБА_5 :
«За результатами виконання послуг за вказаним Договором, ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », 19.10.2020 та 16.12.2020 складено, та в невстановлений точно досудовим розслідуванням час, директором ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_5 , яка, перебуваючи за місцем своєї роботи за адресою: АДРЕСА_3 , та діючи на виконання злочинного умислу, направленого на використання з корисливих мотивів грошових коштів ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтересах ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », всупереч інтересам служби, всупереч вищевказаних Договору та Положення, зловживаючи своїм службовим становищем, підписано та завірено відтиском печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 , два акти наданих послуг, відповідно до п. 1 яких, послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» надано якісно та в повному обсязі, згідно з вимогами Замовника, угодою та у відповідності до умов Договору, що стало підставою для оплати ІНФОРМАЦІЯ_7 коштів ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за виконану роботу у повному обсязі, відповідно до договору №06-01 від 19.06.2020 на загальну суму 1 428 250,00 грн.
Разом з тим встановлено, що наявний фактичний програмний продукт «Портал мешканця Львова» за web-адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 , не відповідає Технічному завданню на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», а саме п.п. 2.3.13, 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7 та 3.7.10.8, 2.3.11, 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1, 4.3.7.1, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 373 560 гривень 92 копійки, яку неправомірно отримало ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Львівській територіальній громаді в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто міському бюджету на вказану суму, що спричинило тяжкі наслідки.»
Отже,  ОСОБА_5  обвинувачується в зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, використанні службового становища, всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Стаття 364 КК в частині, що стосується обставин цієї справи, визнає зловживанням службовим становищем умисне використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.
Захист не оспорює перебування на відповідній посаді обвинуваченої, тобто її статус службової особи, а також факти укладення 19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі директора департаменту  ОСОБА_5 та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » договору про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця» №06-01 від 19.06.2020. Крім того, захист не оспорює те, що 19.10.2020 та 16.12.2020 директором ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_5  складено два акти наданих послуг, відповідно до п. 1 яких, послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» надано якісно та в повному обсязі, згідно з вимогами Замовника, угодою та у відповідності до умов Договору.
Водночас, захист наголошує на тому, що дані зазначені у відповідних актах наданих послуг є вірними, договір про розробку програмного забезпечення виконаний у повному обсязі належним чином, а жодних тяжких наслідків (шкоди, збитків) ІНФОРМАЦІЯ_9 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто міському бюджету, не завдано.

Стаття 7 Конвенції про захист прав людини вимагає, щоб з формулювання відповідних положень кримінального закону і, якщо потрібно, за допомоги їх судового тлумачення та юридичної поради, особа розуміла, яка дія або бездіяльність потягнуть кримінальну відповідальність і яке покарання буде призначене за цю дію та/або бездіяльність.
В контексті тлумачення положень статті 364 КК доречним є висновок Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) про те, що при використанні техніки «бланкетної» або «відсильної» норми для криміналізації дій або бездіяльності, положення, яке посилається, і положення, на яке здійснюється посилання, в сукупності мають дозволяти особі передбачити, яка поведінка потягне її кримінальну відповідальність. Найефективніший спосіб забезпечення ясності та передбачуваності полягає в тому, щоб посилання було недвозначним, і положення, яке посилається, встановлювало складові елементи правопорушення. Крім того, положення, на які здійснено посилання, не можуть розширювати ту сферу криміналізації, яка встановлена положенням, звідки робиться посилання.
Суд зазначає, що формулювання статті 364 КК має бланкетний характер, де зміст «інтересів служби» може бути встановлено лише з інших актів законодавства та положень, що визначають службові повноваження відповідної особи.
При визначенні, що слід розуміти під виразом «всупереч інтересам служби» слід взяти до уваги, що диспозиція статті 364 КК в редакції, яка діяла на час подій цієї справи, була сформульована шляхом внесення змін згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 1508-VI від 11.06.2009 - зміни по Закону № 1508-VI втратили чинність на підставі Закону № 2808-VI від 21.12.2010; в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами № 222-VII від 18.04.2013, № 746-VII від 21.02.2014, № 1261-VII від 13.05.2014, № 770-VIII від 10.11.2015, № 263-IX від 31.10.2019, № 3342-IX від 23.08.2023}.
Так, Законом України № 476-VII від 21 лютого 2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції». В пояснювальній записці до законопроекту метою внесення змін до статті 364 КК заявлена гармонізація національного кримінального законодавства із положеннями згаданої та приведення статті 364 КК у чітку відповідність з нормами її статті 19 для запобігання занадто широкому у застосуванню до звичайних політичних рішень.
Така мета, заявлена законодавцем, передбачає, що інтерпретація статті 364 КК не може суперечити положенням статті 19 згаданої Конвенції, де зазначено:
«Кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочином умисного зловживання службовими повноваженнями або службовим становищем, тобто здійснення будь-якої дії чи утримання від здійснення дій, що є порушенням законодавства, державною посадовою особою під час виконання своїх функцій з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи».
Якщо розглядати статтю 364 КК у сукупності з вимогами ратифікованих міжнародних договорів, згаданими вище, та метою, яку ставив перед собою законодавець, формулюючи її положення, слід дійти висновку, що інтереси служби в цій статті можуть бути виведені лише з вимог законодавства, яке регулює відповідну сферу діяльності, і значення виразу «всупереч інтересам служби» в статті 364 КК співпадає зі значенням виразу «є порушенням законодавства» в статті 19 Конвенції ООН проти корупції.
Інша інтерпретація «інтересів служби» залишає невиправдано широкий простір для довільного тлумаченням цих інтересів виходячи з суб`єктивної уяви тих чи інших суб`єктів про їх дійсний зміст, і створює ситуацію, коли особа змушена гадати, під страхом покарання, чи заборонена її поведінка, та стає вразливою до надмірно широкого розсуду влади. Тому завдання суду полягає у тому, щоб інтерпретувати положення кримінального закону у такий спосіб, щоб максимально виключити його довільне або розширювальне застосування, оскільки неврахування судом законодавства, на підставі якого можна зробити висновок про «інтереси служби» або його необґрунтоване тлумачення та застосування в конкретній справі саме по собі може призвести до порушення статті 7 Конвенції.
Наведене відповідає висновкам зазначеним у постанові Верховного Суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 08 липня 2024 року (справа №761/32259/16-к; провадження № 51-7781км23).
У цій справі, в ході виконання укладеного 19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі директора департаменту  ОСОБА_5  та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » договору про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця» №06-01 від 19.06.2020, замовник та виконавець підтримували постійний зв`язок, що в судовому засіданні підтвердили свідки  ОСОБА_11 , ОСОБА_52 , а також сама обвинувачена. Більше того, свідок  ОСОБА_52  повідомив в судовому засіданні про те, що виконавець був готовий безкоштовно здійснювати супровід після підписання актів виконаних робіт (наданих послуг) у разі виникнення будь-яких потребу у налагоджуванні чи налаштуванні Порталу, а договірні відносини передбачали гарантійне обслуговування.
Не можна залишити поза увагою і те, що жодних претензій щодо неналежного виконання умов Договору сторони даного правочину не висловлювали ні в процесі його виконання, ні після завершення робіт та навіть після початку кримінального провадження. Крім того, представник потерпілого у судовому засіданні зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_25 , яка представляє інтереси громади відповідного регіону, жодної шкоди спричинено не було. 
Таким чином, зазначені факти та обставини ставлять під обґрунтований сумнів те, що обвинувачена використала службове становище, всупереч інтересам служби.
Варто відзначити наступне.
У формулюванні обвинувачення зазначено:
«Відповідно до п.п. 3.7.1., 3.7.4., 3.7.5. «Положення про департамент розвитку ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структури», затвердженого рішенням виконавчого комітету за № 912 від 07.10.2016 (далі - Положення),  ОСОБА_5 , будучи директором департаменту: здійснює керівництво діяльністю департаменту, несе персональну відповідальність перед міською радою, ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконавчим комітетом та заступником міського голови з питань розвитку за виконання покладених на департамент завдань; організовує виконання рішень міської ради та її виконавчого комітету, розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_5 ; підписує видані у межах компетенції департаменту накази, організовує перевірку їх виконання.
Таким чином,  ОСОБА_5 , як директору ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції, визначені Положенням, та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України вона є службовою особою.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.1.3. Положення, одним із основних завдань департаменту є забезпечення ефективного впровадження і функціонування інструментів електронного урядування, електронної демократії та інновацій; 
Пунктом 3.6 Положення передбачено, що Департамент видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Пунктами 4.1., 4.1.36., 4.1.40. Положення передбачено, що до компетенції Департаменту належать такі повноваження: розпорядження коштами міського бюджету м. Львова у межах, визначених міською радою, виконавчим комітетом і Львівським міським головою, раціональний розподіл та контроль за їх цільовим використанням; організація та проведення у встановленому порядку аукціонів, конкурсів, конкурсних торгів (тендерів), укладення договорів з підприємствами, установами та організаціями, а також іншими суб`єктами господарювання; 
П.п. 7.1.-7.3. Положення передбачено, що  посадові особи департаменту повинні сумлінно виконувати свої службові обов`язки, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам служби чи негативно вплинути на репутацію міської ради, її виконавчих органів та посадових осіб; посадові особи департаменту несуть відповідальність згідно з законодавством України; матеріальна шкода, завдана незаконними діями чи бездіяльністю посадових осіб департаменту при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.».
Отже, з наведеного формулювання вбачається, що:
- обвинувачена здійснює керівництво діяльністю департаменту, несе персональну відповідальність перед міською радою, ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконавчим комітетом та заступником міського голови з питань розвитку за виконання покладених на департамент завдань; організовує виконання рішень міської ради та її виконавчого комітету, розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_5 ; підписує видані у межах компетенції департаменту накази, організовує перевірку їх виконання;
- одним із основних завдань департаменту є забезпечення ефективного впровадження і функціонування інструментів електронного урядування, електронної демократії та інновацій; 
- Департамент видає накази організаційно-розпорядчого характеру;
- до компетенції Департаменту належать такі повноваження: розпорядження коштами міського бюджету м. Львова у межах, визначених міською радою, виконавчим комітетом і Львівським міським головою, раціональний розподіл та контроль за їх цільовим використанням; організація та проведення у встановленому порядку аукціонів, конкурсів, конкурсних торгів (тендерів), укладення договорів з підприємствами, установами та організаціями, а також іншими суб`єктами господарювання; 
-  посадові особи департаменту повинні сумлінно виконувати свої службові обов`язки, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам служби чи негативно вплинути на репутацію міської ради, її виконавчих органів та посадових осіб; посадові особи департаменту несуть відповідальність згідно з законодавством України; матеріальна шкода, завдана незаконними діями чи бездіяльністю посадових осіб департаменту при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Аналіз наведеного формулювання обвинувачення вказує на те, що переконливого та зрозумілого визначення того, яким саме конкретно інтересам служби суперечили дії обвинуваченої, яка перевірила якість наданих послуг і робіт виходячи із обсягу своїх знань та навичок (не являючись експертом у відповідній галузі) та підписала відповідні акти, обвинувальний акт не містить.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК, має три обов`язкові ознаки: діяння використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що полягає у певних діях або бездіяльності суб`єкта, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи; наслідки, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинний зв`язок між діянням і наслідками.
У постанові ККС ВС від 09 лютого 2022 року у справі №707/661/17 зазначено, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК, має три обов`язкові ознаки: (1) діяння використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що полягає у певних діях або бездіяльності суб`єкта, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи; (2) наслідки, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; (3) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Відтак, наведене свідчить про недоведення в процесі судового розгляду об`єктивної сторони складу злочину інкримінованого обвинуваченій. 
У цьому контексті суд відзначає, що ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
У ситуації коли національний самостійно суд ініціює дослідження доказів обвинувачення або за результатами дослідження доказів притягує особу до відповідальності, уточнивши у судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши у такій спосіб певні розбіжності та неточності, які мали місце в обвинувальному акті, при наявності певної неповноти чи суперечностей, суд фактично перебирає на себе функції сторони обвинувачення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується та сформулюється з уточненням).
Виходячи з наведеного, у даному випадку суд розглядає справу виключно щодо інкримінованого  ОСОБА_5 кримінального правопорушення в межах формулювання обвинувачення і в межах своєї компетенції та повноважень може перевіряти виключно наявність чи відсутність у її діях саме цього правопорушення.

У постанові від 10 лютого 2025 року (справа № 757/11969/18-к, провадження №51-5885кмо19) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, серед іншого, зазначила наступне:
«Суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК, характеризується виною у формі прямого умислу та спеціальною метою - одержання будь - якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи. Тобто у разі вчинення цього кримінально караного діяння завжди матиме місце одержання неправомірної вигоди певною особою і воно безпосередньо пов`язане із діянням у вигляді зловживання владою або службовим становищем та істотною шкодою як суспільно небезпечним наслідком відповідного діяння.
Законодавець чітко визначив, що одержувачем відповідної неправомірної вигоди може бути не лише суб`єкт цього кримінального правопорушення, який вчинює відповідне кримінально-каране діяння, а й інша фізична або ж юридична особа.
Якщо одержувачем неправомірної вигоди виступає сама службова особа, яка вчинює кримінально-каране зловживання владою або службовим становищем, очевидним є факт усвідомлення і розуміння такою особою того, що певне зловживання потягне за собою отримання відповідної незаконної вигоди. Суб`єкт, вчинюючи таке зловживання, прагне досягти мети у вигляді одержання неправомірної вигоди.
У разі ж отримання неправомірної вигоди іншими особами (фізичними або ж юридичними) такий зв`язок може не мати очевидного вигляду. Якщо відповідній службовій особі, яка вчинює зловживання, передається неправомірна вигода (хабар), тобто має місце вчинення ще іншого кримінального правопорушення, яке передбачене ст. 368 КК, то існування відповідного підтвердженого зв`язку між такою службовою особою із вигодонабувачем є чітко підтвердженим.
Проте вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК, не завжди вчинюється у сукупності із іншими кримінально караними діяннями, як от для прикладу, надання неправомірної вигоди (ст. 368 КК).
Головним для складу злочину, передбаченого ст. 364 КК, є усвідомлене вчинення зловживання владою або службовим становищем. Якщо суб`єкт цього злочину вчинює певні діяння всупереч інтересам служби, і внаслідок цього інша фізична або юридична особа безпідставно незаконно отримує нематеріальні або матеріальні блага, то це є достатньою підставою для інкримінування особі складу злочину, передбаченого ст. 364 КК, якщо у вчиненому наявні всі інші ознаки цього складу.
Однак важливо враховувати, що не є зловживанням владою чи службовим становищем помилкове вчинення дій службовою особою, яке спричинило одержання неправомірної вигоди третіми особами.
Таке помилкове діяння не характеризуватиметься умисною формою вини, яка вочевидь є обов`язковою для складу зловживання.
Як наслідок, колегія суддів констатує, що вчинення зловживання службовою особою, яке призвело до отримання неправомірної вигоди третіми особами, передбачає:
1. Обов`язкове встановлення факту усвідомленого використання влади або службового становища всупереч інтересам служби службовою особою;
2. Усвідомлення факту отримання внаслідок такого зловживання неправомірної вигоди самим суб`єктом або третьою особою (третіми особами);
3. Можливість кримінально-правової кваліфікації вчиненого за ст. 364 КК й у разі відсутності попередніх домовленостей між тим, хто вчинює зловживання із вигодонабувачем.
Фактично одержання неправомірної вигоди може бути очікуваним для третьої особи, яка знає, що суб`єкт, який зловживає владою або службовим становищем, діє з метою одержання нею неправомірної вигоди, а може бути й неочікуваним для такої третьої особи, наприклад, «неправомірна вигода - подарунок».
Об`єкт відповідного кримінально караного діяння страждає незалежно від зв`язків між службовою особою, яка є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 364 КК, та вигодонабувачем. Фактично саме форма вини, тобто вчинення зловживання із прямим умислом, та усвідомлення саме суб`єктом факту одержання ним самим або третьою особою неправомірної вигоди є визначальними для встановлення базових ознак складу аналізованого злочину.
Усвідомлення вчинюваних діянь суб`єктом, як і усвідомлення факту потенційного отримання неправомірної вигоди внаслідок його дій, зазвичай притаманне для так званих вигодонабувачів неправомірної вигоди, однак все ж не є обов`язковим.
При службовому зловживанні прийняття рішення чи вчинення дій в інтересах певної особи, яке стає причиною користування такою особою певною пільгою, несплатою певних платежів або ж сплатою їх у меншому розмірі завжди потрібно розглядати в контексті усвідомленості саме службовою особою факту вчинення зловживання з метою отримання неправомірної вигоди фізичною або юридичною особою.
Службова особа повинна розуміти, що невчинення нею певних дій або ж навпаки їх вчинення призведе до отримання неправомірної вигоди нею самою або третьою особою.
Стаття 19 Конвенції ООН проти корупції констатує, що на відміну від одержання неправомірної вигоди або зловживання впливом, які вимагають доведення взаємодії між двома або більше особами, зловживання владою або службовим становищем зосереджується виключно на діях та намірах службової особи, яка ймовірно вчинила правопорушення. Таким чином, ст. 19 Конвенції вимагає лише доведення того, що службова особа вчинила злочинні дії без необхідності встановлювати поведінку інших осіб, які могли, наприклад, пропонувати гроші в обмін на послуги. 
Виходячи із викладеного, об`єднана палата констатує, що факт наявності або відсутності певних домовленостей чи зв`язків службової особи з іншою фізичною чи юридичною особою, яка отримала неправомірну вигоду не має кримінально - правового значення для кваліфікації дій службової особи за відповідною частиною ст. 364 КК.»

У свою чергу, колегія суддів Першої судової палати ККС ВС у постанові від 23 квітня 2024 року (справа № 278/1664/20) дійшла висновку про те, що в разі кваліфікації дій особи як зловживання владою або службовим становищем, якщо в результаті таких дій інша отримала вигоду, то необхідно довести існування в особи, яка обвинувачується в службовому зловживанні, мотивів, з яких вона була зацікавлена в отриманні вигоди цією особою, а недоведеність цих елементів злочину, навіть за умови встановлення помилок або порушень, допущених при виконанні службових повноважень, виключає кваліфікацію вчиненого за статтею 364 КК України. Аналогічні висновки зроблено в постановах колегій суддів Першої судової палати ККС ВС від 6 квітня 2023 року (справа № 619/2627/20) та від 11 травня 2023 року (справа № 707/661/17), а також Третьої судової палати ККС ВС від 5 квітня 2021 року (справа № 520/13641/15-к).

У цій справі достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом, доводять усвідомлене вчинення  ОСОБА_5  зловживання владою або службовим становищем не здобуто. Більше того, в ході розгляду справи стороною обвинувачення суду не надано жодних доказів та не наведено належних аргументів з приводу того, чи досліджувалась в процесі збирання доказів слідством з метою забезпечення повноти та об`єктивності досудового розслідування або, принаймні розглядалась, версія помилкового вчинення дій службовою особою, яке спричинило одержання неправомірної вигоди третіми особами, адже підписання акту наданих послуг у якому зазначено про їх виконання у повному обсязі a priori повинно здійснюватися при повному розумінні характеру та обсягу наданих послуг чи виконаних робіт. У свою чергу, усвідомлення факту отримання внаслідок зловживання неправомірної вигоди самим суб`єктом або третьою особою, також повинно супроводжуватись розумінням того, що така вигода має місце.
Не можна залишити поза увагою і те, що навіть у разі встановлення певних недоліків в роботі Порталу, які не відображені в актах надання послуг від 19.10.2020 та 16.12.2020, замовник мав можливість звернутися до виконавця з приводу усунення відповідних недоліків, тобто відповідні правовідносини могли бути врегульовані в рамках цивільного законодавства. Більше того, сам представник виконавця –  ОСОБА_33 , будучи допитаним в якості свідка, повідомив про готовність виконавця безкоштовно усунути недоліки у разі їх виявлення. Водночас, суд підкреслює, що в ході розгляду справи об`єктивних даних про те, що такі недоліки мали місце на момент підписання відповідних актів встановлено не було.
Сутність мотиву полягає у тому, що він завжди пов`язаний з певними спонуканнями, які викликали у, особи рішучість вчинити злочин. Мотив - це не просто спонукання до дій, а спонукання усвідомлене, обумовлене бажанням досягнути певної мети. Вітак, мотив злочину можна визначити як усвідомлене спонукання особи, яке викликало у неї рішучість вчинення злочину. Мотив є спонукальною причиною поведінки людини. Чинником самого мотиву є потреби людини, її емоції, почуття тощо.
Мотив злочину — це усвідомлена спонука особи, яка викликала у неї намір вчинити злочин. Мотив є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину у тих випадках, коли він безпосередньо вказаний у диспозиції кримінального закону. У деяких випадках мотив злочину випливає із самого змісту диспозиції кримінального закону, і в цьому випадку він має важливе значення при встановленні складу злочину та форми вини. Мотив злочину значною мірою характеризує не лише особу злочинця, але і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння.
В цьому контексті суд відзначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність в  ОСОБА_5  мотивів, з яких вона була зацікавлена в отриманні вигоди відповідною особою. Більше того, такі мотиви навіть належним чином не сформульовані ні в обвинувальному акті, ні прокурором при розгляді справи в суді.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є мотив: а) корисливі мотиви; б) інші особисті інтереси; в) інтереси третіх осіб. Корисливі мотиви полягають у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. Інші особисті інтереси виявляються у прагненні шляхом використання службового становища здобути різноманітні вигоди нематеріального характеру (просунутися за службою, одержати нагороду, уникнути відповідальності за недоліки в роботі тощо). Особисті інтереси можуть бути обумовлені такими спонуканнями, як кар`єризм, протекціонізм, помста, заздрість, пихатість тощо. Інтереси третіх осіб можуть мати як матеріальний, так і нематеріальний характер і полягають, наприклад, у прагненні догодити начальству, надати переваги, пільги та привілеї або звільнити від обов`язків родичів, членів сім`ї, знайомих та інших осіб. Третіми особами, в інтересах яких особа зловживає своїм службовим становищем, можуть бути як фізичні, так і юридичні особи.
При кваліфікації діяння за ст. 364 КК достатньо встановити наявність у поведінці службової особи хоча б одного із зазначених мотивів. Можливе і поєднання різних мотивів при вчиненні цього злочину. Відсутність зазначених мотивів виключає кваліфікацію вчиненого за ст. 364 КК.
Належних доказів, які поза розумним сумнівом засвідчують наявність у обвинуваченої  ОСОБА_5 мотиву на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення в ході судового розгляду суду не надано.

Диспозиція ч.2 ст.364 КК відносить дане кримінальне правопорушення до правопорушень з матеріальним складом - обов`язкова наявність спричинення тяжких наслідків (матеріальної шкоди), доведення якої є обов`язком сторони обвинувачення.
У цій справі факт виконання робіт за відповідним договором не у повному обсязі сторона обвинувачення головним чином обґрунтовує висновком експерта за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №3839-Е від 17.09.2024, згідно якого програмний продукт «Портал мешканця Львова», доступний на момент дослідження за web-адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 , не відповідає Технічному завданню на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця». 
У свою чергу, тяжкість наслідків сторона обвинувачення ґрунтує на Висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 08.01.2025 №4687-Е, згідно якого:
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно пункту 2.3.13 Технічного завдання, яке має підтримувати версію відображення сайту для слабозрячих, а саме: забезпечення читання з екрану комп`ютера, можливості обирати голоси та конвертувати текст шрифтом Брайля, що забезпечується використанням стандартів, описаних за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_20 , станом на 16.12.2020, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 116430,79 грн без ПДВ (сто шістнадцять тисяч чотириста тридцять грн 79 коп.);
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно підпунктів 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7 та 3.7.10.8 Технічного завдання, станом на 16.12.2020, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 88069,65 грн без ПДВ (вісімдесят вісім тисяч шістдесят дев`ять грн 65 коп.);
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно пункту 2.3.11 Технічного завдання, яким передбачено підтримку двох мовних версій сайту: українська (за замовчуванням) та англійська, також має бути функціонал для додавання інших мовних локалізацій, станом на 16.12.2020. виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 74416,91 грн без ПДВ (сімдесят чотири тисячі чотириста шістнадцять грн 91 коп.);
- ринкова вартість послуг з розробки програмного забезпечення, згідно підпунктів 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, 4.3.6.1,4.3.7.1 Технічного завдання, станом на 16.02.2020, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведених послуг, складала: 94643,57 грн без ПДВ (дев`яносто чотири тисячі шістсот сорок три. 57 коп.).

В цьому, контексті суд відзначає наступне:
- в ході розгляду справи встановлено, що з 19.10.2020 та 16.12.2020, тобто дня складання і підписання актів наданих послуг, до адміністративної частини Порталу вносились зміни та корективи, які були зокрема пов`язані з необхідністю покращення його роботи та забезпечення захисту персональних даних;
- результати судової товарознавчої експертизи від 08.01.2025 №4687-Е ґрунтуються, серед іншого, на трьох зазначених вище листах фізичних осіб-підприємців. Натомість, належного обґрунтування щодо наступного:
- чому саме цим суб`єктам було скеровано відповідні запити, 
- якими критеріями керувався слідчий обираючи саме їх,
- яким чином аналізувалась кон`юнктура ринку при визначенні наведених суб`єктів,
- кількість проаналізованих пропозицій перед зверненням до наведених суб`єктів,
- чому саме трьом, а не більше чи менше, суб`єктам скеровано відповідні запити,
- які види діяльності відповідних суб`єктів (КВЕД) приймались до уваги чи були у пріоритеті при їх виборі, 
в ході судового розгляду суду стороною обвинувачення наведено не було;
- експерт  ОСОБА_39 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_23 аналогічних пропозицій не знайшов;
- експерт  ОСОБА_34  в судовому засіданні показав, що відповідність Порталу Технічному завданню встановлювалась на день виготовлення висновку - 17.09.2024, а не на 19.10.2020 та 16.12.2020, тобто день складання і підписання актів наданих послуг.
Вже сам по собі той факт, що з 19.10.2020 та 16.12.2020, тобто дня складання і підписання актів наданих послуг, до адміністративної частини вносились зміни та корективи, які були зокрема пов`язані з необхідністю покращення роботи Порталу та забезпечення захисту персональних даних, а експерт  ОСОБА_34  досліджував ОСОБА_53 17.09.2024 ставить під сумнів об`єктивність його висновку, як доказу який доводить тяжкість наслідків спричинених охоронюваним законом громадським інтересам. 
Крім того, той факт, що експерт  ОСОБА_39  обґрунтував свій висновок використовуючи, серед іншого, листи (повідомлення) фізичних осіб-підприємців, які також оглядали (досліджували) Портал через певний проміжок часу після підписання актів наданих послуг об`єктивно ставить під сумнів виготовлений цим експертом висновок.

Крім того, неможливо залишити поза увагою наступні обставини, які ставлять під сумнів надані стороною обвинувачення докази та позицію прокурора.
ФОП ОСОБА_21  зазначив, що встановити точний відсоток невиконаних робіт не надається можливим у зв`язку з неможливістю здійснення аналізу коду Порталу.
ФОП ОСОБА_22  вказала приблизну, а не точну сумарну вартість доробки функціоналу, зазначивши, що якщо доробки по проєкту буде виконувати інша команда, то вартість проєкту дещо зросте, через те, що прийдеться додатково робити аудит та аналіз поточного коду.
У свою чергу, ФОП ОСОБА_23  зазначив, що проведення розрахунку кошторису на доопрацювання проєкту щодо розробки та впровадження системи «Портал мешканця Львова» за умови, що ним займатиметься стороння команда програмістів, оскільки визначити вартість робіт для команди, яка розробляла проєкт, неможливо.
Суд погоджується та не ставить під сумнів доводи прокурора щодо посилання на постанову колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 18.04.2024 у справі № 758/6794/18, у якій зроблено висновок про те, що суд не уповноважений надавати власну оцінку використаним експертом при проведенні експертизи методикам і підходам, а також способу їх застосування, оскільки він не наділений спеціальними знаннями у відповідній галузі.
Водночас, у даній справі суд оцінює відповідні висновки, в першу чергу, на предмет наявності в розпорядженні експертів достовірних документів (даних) та формулювання експертних завдань таким чином аби усунути усі сумніви стосовно релевантності та належності відповідних висновків обставинам задля встановлення яких вони виготовлені, тобто чи є такі висновки доказами, які засвідчують вину обвинуваченої поза розумним сумнівом. 
У свою чергу, відсутність повноважень надавати власну оцінку використаним експертом при проведенні експертизи методикам і підходам, не позбавляє суд можливості заслухати та оцінити доводи учасників провадження в контексті повноти та об`єктивності проведеного дослідження.
Наведене вище свідчить про те, що в ході розгляду справи в суді встановлено обставини, які обґрунтовано ставлять під сумнів об`єктивність та достовірність зазначених висновків експертів, а тому суд не може покласти ці докази в основу обвинувального вироку.

Оцінюючи висновки судової комп`ютерно-технічної експертизи №3839-Е від 17.09.2024 та судової товарознавчої експертизи від 08.01.2025 №4687-Е, суд підкреслює, що висловлені стороною захисту доводи щодо їх змісту не свідчать про недопустимість відповідних доказів. Водночас, наведені стороною захисту доводи ставлять під сумнів об`єктивність зазначених висновків, які фактично являються одними з ключових доказів, в контексті доведення обґрунтованості звинувачень і якими сторона прокурор намагається довести вину  ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого правопорушення. 

Суд також вважає обґрунтованими наступні доводи сторони захисту щодо сумнівів в об`єктивності висновків експертів та відсутності належних доказів винуватості  ОСОБА_5 . Зокрема, суд вважає обґрунтованими наступні доводи, які не спростовані стороною обвинувачення в процесі судового розгляду.
Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_5 №49к від 01.02.2017  ОСОБА_5  призначено на посаду директора ІНФОРМАЦІЯ_3 .
19.06.2020 між ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі директора департаменту  ОСОБА_5  (Виконавець) та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_29 » (Замовник) укладено договір про розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» №06-01 від 19.06.2020 (найменування послуги: «Послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця») (Договір). Згідно п.п. 2.1.1., 2.3.1 Договору, Виконавець зобов`язався надати послуги згідно Технічного завдання (Додаток 1 до тендерної документації), зазначені в пп.1.1. цього Договору, а Замовник - приймати та підписувати акт наданих послуг за умови відсутності вмотивованих зауважень. Відповідно до п.п.3.7. Договору, загальна вартість послуг за цим Договором встановлена в Кошторисі витрат (Додаток No2 до цього Договору) і становить 1428250,00 грн. (в тому числі ПДВ 238041,67). В той же час, згідно вказаного кошторису, вартість розробки користувацької частини порталу в загальному становить 332 514,33 грн. плюс ПДВ – 66 502,87 грн., вартість розробки адміністративної частини порталу в загальному становить 511 430,67 грн. плюс ПДВ – 102 286,13 грн. Тобто, ОСОБА_5 інкримінується заподіяння шкоди в розмірі 373 560 гривень 92 копійки, що становить майже половину вартості розробки сайту.
За результатами виконання послуг за вказаним Договором 19.10.2020 та 16.12.2020 директором ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_5  та генеральним директором ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_30 »  ОСОБА_14  підписано два акти наданих послуг, відповідно до п.1 яких, послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» надано якісно та в повному обсязі, згідно з вимогами Замовника, угодою та у відповідності до умов Договору. За виконану роботу ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачено TзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_31 » грошові кошти у розмірі 1 428 250,00 rpн. 
Сторона обвинувачення стверджує, що наявний фактичний програмний продукт «Портал мешканця Львова» за web-адресою htps://e-gov.city-adm.lviv.ua/, нe відповідає Технічному завданню на Розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», а саме n.n.2.3.13, 3.7.3, 3.7.6, 3.7.10.2, 3.7.10.3, 3.7.10.4, 3.7.10.5, 3.7.10.6, 3.7.10.7 та 3.7.10.8, 2.3.11, 4.3.3.1, 4.3.3.2, 4.3.4.1, 4.3.4.2, 4.3.5.2, НОМЕР_1 , 4.3.7.1, а відтак, існує завищення вартості виконаних робіт за договором на загальну суму 373 560 гривень 92 копійки, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ІНФОРМАЦІЯ_9 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто міському бюджету на вказану суму, що спричинило тяжкі наслідки.
Відтак,  ОСОБА_5  інкримінується спричинення її діями шкоди на суму 373 560 гривень 92 копійки, яка полягає у здійсненні оплати за програмне забезпечення, яке нібито не відповідало технічному завданню та умовам договору.
У відповідності до ч.2 ст.242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням. 
Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), Розділ ІІІ «Економічна експертиза», пункт 2.1., основними завданнями експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій є, зокрема, визначення документальної обґрунтованості розрахунків економічного показника майнової шкоди (збитки, втрачена вигода), проведених суб`єктами фінансово-господарського контролю, органами досудового розслідування або заявлених у позовних вимогах. Тобто, саме експерти-економісти проводять дослідження на предмет встановлення документальної обґрунтованості розрахунків економічного показника майнової шкоди (збитки, втрачена вигода), проведених суб`єктами фінансово-господарського контролю, органами досудового розслідування або заявлених у позовних вимогах.
Судово-економічна експертиза на предмет визначення документальної обґрунтованості розрахунків економічного показника майнової шкоди, проведена органом досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні не призначалась та не проводилась. 
Обґрунтованим суд вважає посилання на практику суду касаційної інстанції, зокрема постанову від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18, у якій Верховний Суд зазначив, що такий елемент складу злочину, як розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинен був бути встановлений виключно шляхом залучення експерта і на підставі його висновку, оскільки відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України проведення експертизи у цій справі було обов`язковим як під час досудового розслідування, так є обов`язковим і тепер, в тій редакції, яка діяла станом на здійснення судового розгляду, оскільки потерпілий не визначив розмір збитків належними доказами. 
В цьому контексті неможливо не відзначити, що у даній справі потерпілий визначений органом досудового розслідування та стороною обвинувачення – Львівська територіальна громада в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 наголошує на тому, що жодної шкоди внаслідок дій ОСОБА_5 пов`язаних з обставинами наведеними в обвинувальному акті, зокрема підписання актів виконаних робіт, спричинено не було. 

Суд також вважає обґрунтованими та такими, що ставлять під сумнів належність Висновку експерта №3839-Е від 17.09.2024 наступні аргументи захисту. 
Відповідно до п.1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5 (Інструкція), під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи ІНФОРМАЦІЯ_34 ), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про судову експертизу», методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з Висновку експерта №3839-Е від 17.09.2024, судовий експерт  ОСОБА_40  жодних методик при проведенні експертизи не застосовував, а лише застосовував ГОСТ, ДСТУ та нормативно-правові акти.
Натомість, існує декілька методик, які повинні чи могли бути застосовані судовим експертом при проведенні наведеної експертизи, зокрема: 
1) Методика з використання спеціальних знань експертів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень при проведенні комплексних досліджень цифрової інформації; м.Львів-2018, реєстраційний код 10.9.15; зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_35 23.03.2018; 
2) Методика дослідження інформації на цифрових носіях; м.Харків-2011, реєстраційний код 10.9.07; зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_35 02.03.2011.
Вказані методики надані суду стороною захисту для долучення до матеріалів судового провадження.
Також, відповідно до п.4.12. Інструкції, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, нормативні акти, методики, а також рекомендована науково-технічна та довідкова література з переліку, що затверджується наказом ІНФОРМАЦІЯ_36 , інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань, за правилами бібліографічного опису, із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру методик  проведення судових експертиз, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_36 від 02 жовтня 2008 року № 1666/5, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_35 02 жовтня 2008 року за № 924/15615. 
Згідно п.4.13. Інструкції, дослідницька частина повинна включати в тому числі відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування.
Водночас, у досліджуваному висновку експерта відсутні посилання на будь-які методики із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз.
Слушними суд вважає доводи захисту щодо формулювання питань (визначення експертного завдання) органом досудового розслідування. Зокрема, на вирішення експертизи було поставлене питання про те, чи відповідає програмний продукт «Портал мешканця Львова» технічному завданню на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», якщо ні, то в чому не відповідає?
Водночас, таке формулювання не можна вважати конкретним та коректним, з огляду на характер обвинувачення та питання які є предметом дослідження у провадженні, оскільки не воно містить інформації відносно дати, на яку слід проводити встановлення такої відповідності, оскільки будь-яке програмне забезпечення з часом піддається змінам з метою покращення його роботи.
При дослідженні по суті питання у п.3.1. Експертизи (стор. 6) зазначено наступне: 
«У п.2.3.13. ТЗ на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» Портал додатково має підтримувати версію відображення сайту для слабозрячих, а саме: забезпечення для читання з екрану комп`ютера, можливості обирати голоса та конвертувати текст у шрифт Брайля, що забезпечується використанням стандартів, описаних за посиланням:  ІНФОРМАЦІЯ_37 ».
Проте, експерт зазначених в ТЗ стандартів, на які дає посилання, не описує та не досліджує відповідність сайту вказаним стандартам. 
Також, експерт робить наводить висновок: 
«Враховуючи, що для відображення версії сайту для слабозрячих користувачам необхідне використання, встановлення сторонніх програмних продуктів (спеціалізованих для слабозрячих), вимога до системи підтримки версії відображення сайту для слабозрячих, а саме: забезпечення для читання з екрану комп`ютера, можливості обирати голоса та конвертувати текст у шрифт Брайля, що зазначена в ТЗ, не відповідає технічному завданню.»
Разом з тим, Портал мешканця Львова створений з урахуванням міжнародних стандартів веб-доступності, розроблених Консорціумом Всесвітньої павутини ( ІНФОРМАЦІЯ_38 ). Ці стандарти допомагають зробити цифрові сервіси зручними та доступними для всіх користувачів, зокрема людей з порушеннями зору, слуху, рухових або когнітивних функцій.
Основним таким документом є WCAG ( ІНФОРМАЦІЯ_39 ) — рекомендації щодо доступності веб-контенту.
Цей стандарт включає вимоги, які забезпечують підтримку спеціальних програм голосового зчитування екрану (екранних рідерів).
Наказом Державного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_40 » від 05.05.2022 №68 Про прийняття національного стандарту наказано прийняти національний стандарт, гармонізований з європейським стандартом, методом перекладу з наданням чинності з 15 червня 2022 року: Стандарт веб-доступності затверджений ДСТУ EN 301 549:2022 (EN 301 549 V3.2.1 (2021-03), IDT) «Інформаційні технології. Вимоги щодо доступності продуктів та послуг ІКТ» ( ІНФОРМАЦІЯ_41 ). 
Так, Портал мешканця Львова підтримує роботу програм для зчитування з екрана (screen reader), які озвучують текст, кнопки, посилання та інші елементи сторінок.
Це відповідає таким вимогам WCAG:
?WCAG 1.3.1 — Info and Relationships
?Структура сторінок (заголовки, списки, форми) створена так, щоб допоміжні технології могли правильно її зчитувати.
?WCAG 4.1.2 — Name, Role, Value
?Інтерактивні елементи (кнопки, поля вводу) мають коректні назви та ролі для screen reader.
?WCAG 2.1.1 — Keyboard
Усі основні функції порталу доступні з клавіатури без використання миші.
Завдяки цьому користувачі можуть самостійно орієнтуватися на сторінках; користуватися електронними сервісами; заповнювати форми та отримувати послуги онлайн.
Текстова інформація з Порталу мешканця Львова може бути перетворена у шрифт Брайля за допомогою screen reader та брайлівських дисплеїв.
Це реалізується відповідно до:
?WCAG 1.1.1 — Non-text Content
Весь важливий контент має текстову форму або текстові альтернативи.
?WCAG 1.3.2 — ОСОБА_41 
?Інформація подається у логічному порядку, що дозволяє коректно передавати її на брайлівський дисплей.
Отже, WCAG базується на чотирьох ключових принципах, які Портал мешканця Львова реалізує у своїй роботі. 
1. Сприйнятність (Perceivable)
 
Інформація має бути доступною для сприйняття різними способами:
?текст можна озвучити або відобразити шрифтом Брайля;
?зображення мають текстові описи;
?забезпечено достатній контраст між текстом і фоном.
Відповідні пункти WCAG:
?1.1.1 — Text Alternatives
?1.4.3 — Contrast (Minimum)
?1.4.4 — Resize Text
2. Керованість (Operable)
 
Користувач повинен мати змогу взаємодіяти з порталом різними способами:
?керування з клавіатури;
?логічна навігація;
?відсутність елементів, що можуть викликати дискомфорт.
Відповідні пункти WCAG:
?2.1.1 — Keyboard
?2.4.3 — Focus Order
?2.4.7 — Focus Visible
3. Зрозумілість (Understandable)
 
Контент і логіка роботи порталу є простими та передбачуваними:
?зрозумілі тексти та інструкції;
?чіткі повідомлення про помилки;
?однакова поведінка інтерфейсу на всіх сторінках.
Відповідні пункти WCAG:
?3.1.1 — Language of Page
?3.2.3 — Consistent Navigation
?3.3.1 — Error Identification
4. Сумісність (Robust)
 
Портал коректно працює з різними допоміжними технологіями:
?screen reader;
?брайлівські дисплеї;
?голосове керування.
Відповідні пункти WCAG:
?4.1.1 — Parsing
?4.1.2 — Name, Role, Value
Щоб скористатися можливостями доступності Порталу мешканця Львова, користувачу достатньо:
- комп`ютера або смартфона з доступом до інтернету;
- встановленої програми screen reader (NVDA, VoiceOver, TalkBack тощо);
- за потреби — брайлівського дисплея.
Додаткові налаштування на самому порталі не потрібні.
Дотримання стандартів WCAG означає, що цифрові сервіси:
- є доступними для всіх мешканців;
- відповідають міжнародним підходам до інклюзії;
- сприяють безбар`єрному доступу до міських послуг.
Портал мешканця Львова впроваджує ці стандарти, щоб кожен користувач міг отримати інформацію та послуги зручно, самостійно та без перешкод.
Однак, як видно з висновку експертизи, ці стандарти експертом не описані, хоча в технічному завданні підтримання версії відображення сайту для слабо зрячих має забезпечуватись саме використанням наведених вище стандартів. Незважаючи на те, що експерт посилається на ці стандарти, однак, їх суті та принципів при дослідженні цього питання в експертизі не розкриває.
Крім того, експертний висновок не містить даних про те, як саме експерт досліджував питання веб доступності, оскільки у висновку не наводяться жодні дані про проведення дослідження Порталу на предмет коректної роботи з різними допоміжними технологіями: screen reader; брайлівські дисплеї; голосове керування, тощо.
Також, обґрунтованими та не спростованими прокурором є доводи щодо того, що експерт код програмного забезпечення не досліджував, чи закладено в цей код такий функціонал як багатомовність, не встановлював, а проводив експертизу виключно по зображеннях, вирішивши, що Портал мешканця має відповідати Технічному завданню за зображеннями. 
Так, експерт зазначив, що заходив на Портал мешканця Львова як користувач, здійснивши спрощену реєстрацію (не ідентифікуючи себе), а також заходив на Портал як адміністратор, маючи відповідний доступ, який йому надали адміністратори Порталу. Повну верифікацію себе не проходив, оскільки для цього потрібно було зареєструватись належним чином. Сам експерт вказав, що якщо себе не верифікувати, повного доступу до Порталу отримати не можливо, внаслідок чого не можливо буде переглядати свої документи. 
Таким чином, захист наголошує, що метод дослідження Порталу мешканця Львова на відповідність Технічному завданню не відповідає Методиці проведення такого роду експертиз. 
Крім того, експерт зазначив, що дослідження проводив станом на 17.09.2024 включно. Чи пробував заповнити заяву та ідентифікуватись в Особистому кабінеті експерт у висновку не заначив. 
Суд відзначає, що під час отримання роз`яснень щодо висновку виготовленого ним експерт не надав належних роз`яснень, які усувають усі сумніви, стосовно того як він оцінював та досліджував питання дотримання стандартів веб-доступності
Також, експерт підтвердив, що англійська мова на Порталі забезпечена, але тільки в адміністративній частині. Зазначив, що версія сайту може відображатись на двох мовах. Для висновку про те, що відсутня англійська мова, експерт досліджував зображення. В той же час зазначив, що адміністратор може включити англійську мову для кінцевого користувача. Водночас, оскільки зображення, що є в Технічному завданні, не відповідає зображенню, що є на сайті, тому було зроблено висновок, що ОСОБА_53 мешканця в цій частині не відповідає технічному завданню станом на вересень 2024 року. Якщо ж адміністратор включить англійську мову, тоді сайт буде відповідати технічному завданню. Це залежить лише від адміністратора, оскільки розробник програмного забезпечення це передбачив, а адміністратор це не використав. 
Також, експерт зазначив, що його висновок про невідповідність програмного забезпечення технічному завданню зроблений лише станом на вересень 2024 року. Чи відповідало програмне забезпечення технічному завданню станом на момент його передачі замовнику в грудні 2020 року, він сказати не може.
Відповідно до п.5.2. Методики з використання спеціальних знань експертів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень при проведенні комплексних досліджень цифрової інформації; реєстраційний код 10.9.15, «якщо об`єктом дослідження є інтернет-сайт, експерт має врахувати можливість подальшої зміни інформації на сайті, тому, відповідні дослідження потрібно робити у першу чергу.
Натомість, судовий експерт  ОСОБА_40 , досліджуючи у вересні 2024 року інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_11 », не зазначив у висновку про те, що з часу виконання договору, підписання актів приймання-передачі Порталу і до часу експертного дослідження пройшло чотири роки, а тому, інформація на сайті могла зазнати відповідних змін. При цьому, експерт не надавав клопотання органу, який призначив експертизу, щодо отримання інформації про те, які саме зміни відбулись на сайті за цей період. Отже, порівняння інформації, яка містилась на сайті на час входження експерта на сайт у вересні 2024 року, з вимогами технічного завдання, яке розроблялось в 2019 – 2020 роках, та на підставі якого Портал приймався замовником в жовтні та грудні 2020 року, не можна вважати належним та воно викликає обґрунтований сумнів.
Використання кількох мовних версій порталу передбачено в коді сайту. Проте, у зв?язку з неможливість забезпечити переклад контенту порталу кількома мовами на етапі запуску проекту, українська мова була визначена пріоритетною. Отже, станом на зараз, портал відображається лише українською мовою. Проте, при потребі, може бути перекладений та без додаткових програмних розробок буде функціонувати кількома мовами. 
У експертному висновку зазначено, що оцінювання здійснено на базі доступного програмного забезпечення на момент проведення дослідження (станом на вересень 2024). Від грудня 2020 року (здача проекту) до теперішнього стану порталу було реалізовано багато змін після здачі проекту, що не враховано експертом всупереч вимогам п.5.2. Методики з використання спеціальних знань експертів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень при проведенні комплексних досліджень цифрової інформації; реєстраційний код 10.9.15.
В судовому засіданні 01.07.2025 експерт зазначив, що він не може стверджувати, що Портал не відповідає технічному завданню станом на грудень 2020 року.
Суд підкреслює, що він не досліджував сам ОСОБА_53 в ході судового розгляду, але ним було забезпечено можливість учасникам даного провадження реалізувати свої процесуальні права в змагальному процесі. Отже, прокурор, який надав суду відповідний висновок експерта, мав можливість спростувати зазначені доводи сторони захисту, які ставлять під обґрунтований сумнів зміст висновку експерта. Натомість, незважаючи на наведене переконливих доказів та обґрунтованих доводів стороною обвинувачення в цій частині суду надано та наведено не було.

Непереконливим є також доводи прокурора наведені у запереченнях на подане стороною захисту клопотання про визнання вказаного висновку експертизи неналежним, недопустимим та недостовірним доказом, про те, що відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_36 , наданої на адвокатський запит, стороні захисту не надано Методики, які застосовуються при проведенні судових експертиз, з посиланням на те, що такі Методики є інформацією з обмеженим доступом. 
До такого висновку суд приходить виходячи з наступного.
На сторінці 2 відповіді на адвокатський запит №159482/190607-33-25/6.2 від 05.11.2025 Міністерство юстиції повідомило мене про те, що на даний час у Реєстрі за видом товарознавча експертиза міститься 27 методик та за видом інженерно-технічна експертиза (10.9. – дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів) міститься 24 методики. Захисника проінформували, що рішеннями Координаційної ради від 28.01.2022, 30.09.2022, 28.04.2023 було припинено застосування методик з реєстраційними кодами 12.1.03 – 12.1.12, 12.1.14, 12.1.16, 12.1.18, 10.9.1 – 10.9.05, 10.9.08 – 10.9.10, 10.9.12 та рекомендовано для використання їх у якості науково-технічної літератури. Крім того в листі повідомлено, що методика «Проведення комп`ютерно-технічних досліджень носіїв цифрової інформації» (реєстраційний код 10.9.06) розроблена ІНФОРМАЦІЯ_53 та має гриф «Конфіденційно». ІНФОРМАЦІЯ_54 зверталося до ІНФОРМАЦІЯ_55 щодо надання згоди для доступу адвокатам до методики за реєстраційним кодом 10.9.06 та надання її копії. За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_55 , відповідно до підпункту 1 пункту 1 Переліку відомостей, що містять конфіденційну інформацію в ІНФОРМАЦІЯ_56 , затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_57 від 12.08.2024 № 121-Н-2024, інформація, що розкриває методики проведення судових експертиз, є конфіденційною. Тому, згоди на доступ до методики за реєстраційним кодом 10.9.06 та надання її копії третім особам не надано. З огляду на зазначене, у ІНФОРМАЦІЯ_36 відсутні підстави надати копію методики лише за реєстраційним кодом 10.9.06., а не усіх методик, які адвокат просила надати. Поряд з тим адвоката повідомлено, що згідно з Порядком відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є ІНФОРМАЦІЯ_54 , його територіальні органи, затвердженим наказом ІНФОРМАЦІЯ_36 від 06.02.2020 № 464/5, у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання або друк. Обсяг звітів про НДР та методик з реєстраційними кодами 12.1.01, 12.1.02, 12.1.13, 12.1.15, 12.1.17, 12.1.19 – 12.1.22, 12.2.03, 12.2.04, 12.3.01, 10.0.14, 10.0.17, 10.0.19, 10.9.07, 10.9.11, 10.9.13 – 10.9.21 складає 1885 сторінок. У зв`язку з цим, первинно адвокату було надіслано 10 сторінок методики за реєстраційним кодом 12.1.15 та рахунок на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування зазначених методик. Після оплати рахунку листом ІНФОРМАЦІЯ_36 №160073/190607-33-25/6.2 від 05.11.2025 адвокату було надіслано наступні 1875 сторінок цифрових копій запитуваних матеріалів.
Наведених аргументів адвоката в процесі розгляду справи прокурор не спростував. У свою чергу, захист надав суду документи, які засвідчують відповідну хронологію та послідовність спілкування адвоката з відповідними установами для отримання інформації та документів на адвокатський запит.
Не можна залишити поза увагою і те, що сторона захисту надала суду методики, які є релевантними при дослідженні сайтів та програмних забезпечень. Сам зміст методики та об`єкт дослідження по цих методиках є підтвердженням того, що ці методики експерт міг застосувати при проведенні дослідження.

Щодо доводів захисту про судову товарознавчу експертизу №4687-Е від 08.01.2025, суд відзначає наступне. 
Як вбачається з Висновку експерта №4687-Е від 08.01.2025, судовий експерт  ОСОБА_54  при проведенні експертизи застосовував Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440, а також наступні методики: 
1) Методику визначення вартості майна; 
2) Методичні рекомендації з визначення вартості послуг при проведенні товарознавчих досліджень; 
3) Методичні рекомендації з питань призначення та проведення судових товарознавчих експертиз аудіовізуальної продукції та програмного забезпечення; 
4) Методичні рекомендації з визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективної оцінки при проведенні судово-товарознавчих експертиз. 
Зазначені Методики надані суду стороною захисту для долучення до матеріалів справи з метою надання можливості оцінити чи дотримався експерт вказаних методик.
На сторінці 31 Методичних рекомендацій з визначення вартості послуг при проведенні товарознавчих досліджень, зазначено наступне: 
«Судовими експертами товарознавцями у випадку оцінювання послуг найчастіше вирішуються такі питання: 1) яке найменування послуги; 2) до якого виду, групи та категорії за певним видом угрупування відповідного класифікатора належить послуга; 3) чи відповідає якість або повнота послуги нормативним документам; 4) які недоліки допущені при наданні послуги; 5) яка вартість послуги; 6) чи доцільно застосування даного виду послуги в певній конкретній оціночній ситуації. Основними об`єктами товарознавчої експертизи послуг є споживчі властивості цієї послуги, відображені в документах.
Об`єктом дослідження даної експертизи є послуги з розробки програмного забезпечення, які слідчий просив оцінити відповідно до Технічного завдання на розробку сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 », однак, як окремі частини програмного забезпечення, а не програмне забезпечення в цілому. 
В цьому кримінальному провадженні предметом дослідження, серед іншого, є обставини розробки та оплати програмного забезпечення, яке мало певні технічні характеристики, які згідно обвинувачення не відповідають Технічному завданню. Отже, повна оцінка програмного забезпечення «Порталу мешканця Львова» з відповідними технічними характеристиками (згідно комп`ютерно-технічної експертизи) не проводилась. Зміст питань до експерта зведено до певних пунктів Технічного завдання, які сторона обвинувачення вважає недоробленими чи незакінченими, для оцінки вартості, яку потрібно, щоб ці пункти доробити. 
Як вбачається з даного експертного висновку, експерт  ОСОБА_54  при визначенні вартості послуг щодо розробки програмного забезпечення застосував порівняльний підхід, який базується на урахуванні принципів заміщення, попиту та пропозиції, та передбачає аналіз цін продажу та пропозиції подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктами оцінки. Проте, фактично експерт застосував витратний підхід, розрахунок по якому ведеться на основі поточних ринкових цін на матеріали та послуги у вигляді відновної вартості або вартості заміщення з врахуванням вартості накопиченого зносу і знецінення.
Так, при визначенні вартості послуг, які є об`єктом оцінки у даній експертизі, експертом взято до уваги листи фізичних осіб-підприємців, які надані слідчому, із відповідними розрахунками вартості послуг, які згідно обвинувачення є недоробленими.
Судовий експерт  ОСОБА_54 у висновку експертизи зазначив, що застосування витратного підходу не вбачається за доцільне (стор.7-8), але фактично провів оцінку з врахуванням методів цього підходу. 
Відповідно до п.15 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440 (Національний стандарт №1), методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Однак, як вбачається з експертного висновку та змісту вищезазначених листів фізичних осіб – підприємців, методи проведення цієї оцінки не ґрунтувалися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Самі листи підприємців не були такими пропозиціями. 
Фактично були проведені нові розрахунки вартості нереалізованих пунктів технічного завдання. При цьому, незрозуміло як саме підприємцями  ОСОБА_55 та  ОСОБА_43  було визначено, що відсоток нереалізованих пунктів технічного завдання становить 20-25%, а підприємцем  ОСОБА_23  визначено, що для дороблення цих нереалізованих пунктів технічного завдання потрібно від 379 до 520 годин. Чому експерт фактично беззастережно погодився з наведеними даними в ході судового розгляду, зокрема під час участі експерта у судовому засіданні, достовірно не встановлено.
Отже, прокурором не спростовано те, що експертом невірно вказано, що листи підприємців є ціновими пропозиціями продавців (розробників) аналогічної послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», а також безпідставно вказано, що експерт отримав три комерційні пропозиції, які необхідні для встановлення вартості досліджуваних послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова».
Захист обґрунтовано зазначає, що комерційна пропозиція — це документ, в якому чітко сформульовані умови потенційного співробітництва, його переваги та очікуваний результат. Така комерційна пропозиція повинна була бути створена раніше, аніж слідчий звернувся до підприємців. Оскільки проведені підприємцями розрахунки виконані на вимогу слідчого, а тому, вони не можуть вважатись комерційними пропозиціями.
Фактично, зазначені вище фізичні особи – підприємці надавали свої розрахунки у цьому кримінальному провадженні як спеціалісти. Однак, при їх залученні не було дотримано вимог статті 71 КПК України.
Відповідно до п.16 Національного стандарту №1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. 
У висновку експерт зазначає, що ним здійснено моніторингове дослідження ринку в джерелах мережі Інтернет, які знаходяться у вільному доступі, з метою отримання достовірних цінових даних щодо вартості послуг з розробки програмного забезпечення, зазначених в питаннях постанови від 15.11.2024. Однак, проведеним моніторингом ринку у ресурсах (джерелах) мережі Інтернет, що знаходиться у вільному доступі, не виявлено (не ідентифіковано) комерційних пропозицій/цінових даних стосовно вартості послуг з розробки програмного забезпечення станом на задану дату оцінки – 16.12.2020, а також на дату проведення експертизи, оскільки такі послуги мають особливий інтерес потенційного покупця (користувача), ринок таких послуг є виключно для конкретного покупця і формується відповідно до проекту.
Проте, незважаючи на зазначення у висновку про відсутність інформації про вартість послуг, експерт, всупереч вимогам п.16 Національного стандарту №1, жодним чином не зазначає у своєму висновку про те, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. 
Відповідно до п.17 Національного стандарту №1 у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість. Умова щодо визначення ринкової вартості з включенням суми податку на додану вартість зазначається у договорі на проведення оцінки майна. 
Суду не надано даних, зокрема постанови слідчого про призначення експертизи в якій чітко визначено умови про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Таким чином, слушними є доводи захисту про те, що експерт  ОСОБА_54  самостійно визначив, що розрахунок ринкової вартості послуг з розробки програмного забезпечення здійснюється ним без ПДВ.
Експертом за основу взято листи підприємців, в яких останні здійснювали свої розрахунки вартості послуг. При проведенні розрахунків експерт визначив середню величину вартості послуг, виходячи з цих трьох розрахунків. Водночас, в листі ФОП  ОСОБА_43  від 27 вересня 2024 року, останній визначив вартість нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому, який є з ПДВ. Інші два підприємці взагалі не зазначають у своїх листах, чи розрахована ними вартість є з ПДВ, чи без ПДВ.
Таким чином, проведений експертом розрахунок середньої вартості послуг без зазначення ПДВ є сумнівним, оскільки не можливо визначити, чи ця сума повинна бути з ПДВ чи без ПДВ. 
Відповідно до п.47 Національного стандарту №1 порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки. Проте, експерт у висновку жодного коригування не проводив, аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки не здійснював. 
Згідно п.48 Національного стандарту №1, для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані. 
Водночас, інформація, яка міститься в листах підприємців, цим критеріям у повній мірі не відповідає.
Відповідно до п.49 Національного стандарту №1, основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування. 
Проте, як вбачається з висновку, належного коригування експерт не здійснює.
Згідно п.51 Національного стандарту №1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів.
Експерт на стор.10-11 висновку зазначив наступне:
«Експертом було проведено вивчення, збір та детальний аналіз інформації з метою отримання достовірних цінових даних щодо вартості послуг з розробки програмного забезпечення, найбільш подібних з послугами, зазначеними у питаннях постанови, станом на грудень 2020 за вищезазначеними основними факторами впливу на величину ціни (характеристики, умови продажу, тощо) та мають різні параметри незначних факторів впливу на величину ціни вказаних послуг (сертифікація, налаштування та ін.). При встановленні рівня вартості найбільш подібних з досліджуваними послугами з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», станом на грудень 2020 експертом були враховані такі фактори: дати цінових пропозицій є актуальними на заданий час; прийняті в якості найбільш подібних об`єктів з досліджуваними послугами, мають відповідні параметри і характеристики, які найбільш відповідають за найменуванням, призначенням, особливостями серед всього різноманіття послуг з розробки програмного забезпечення, цінові дані яких були використані. Різні величини цін аналогів досліджуваних послуг пояснюється різними технічними можливостями, наявністю сертифікації, можливості налаштування тощо, що відображає усереднену величину ціни в залежності від різниці в зазначених показниках.»
Проте, експерт ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення 
вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки не здійснював, з сайтом « ІНФОРМАЦІЯ_11 » не ознайомлювався, інформації про об`єкти - аналоги жодної не мав. 
Також експерт не вивчав та не збирав достовірні цінові дані щодо вартості послуг з розробки програмного забезпечення, найбільш подібних з послугами, зазначеними у питаннях постанови. Основні факторами впливу на величину ціни (характеристики, умови продажу, сертифікація, налаштування, тощо) йому не були відомі. Твердження про те, що різні величини цін аналогів досліджуваних послуг пояснюються різними технічними можливостями, наявністю сертифікації, можливості налаштування тощо, не відповідає дійсності. Таких параметрів експерт не мав та не досліджував.
Відповідно до п.52 Національного стандарту №1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.
Натомість, експерт не проаналізував доступні інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. Захист цілком обґрунтовано стверджує, що таку інформацію експерт міг отримати в Торгово-промисловій палаті, на платформі ІНФОРМАЦІЯ_46 . 
На сторінці 11 Методичних рекомендацій з визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективності оцінки при проведенні судово-товарознавчих експертиз зазначено наступне: 
«Сутність товарознавчої експертизи щодо визначення вартості машин обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективності оцінки полягає у тому, щоб за допомогою спеціальних знань у галузі товарознавства дослідити товарні (споживні) властивості виробів з метою визначення їх фактичного стану та послідуючої їх вартості. Об`єктами судово-товарознавчої експертизи є реально існуючі або існуючі в минулому товари (вироби), зразки (проби), а також інформація документів (матеріали справ), в яких містяться відомості про товарні характеристики досліджуваних об`єктів.»
Проте, експертом властивості (характеристики) програмного забезпечення взагалі не досліджувались.
На стор.15 вказаних Методичних рекомендацій зазначено наступне: 
«Алгоритм товарознавчого дослідження по встановленню вартості товарів у минулому часі складається з послідовно здійснюваних етапів, які рекомендується застосовувати в експертній практиці: 1) отримання завдання; 2) вивчення наданих на експертизу матеріалів; встановлення мети дослідження, розробка програми дослідження; 3) встановлення товарної характеристики, товарного стану об`єкта дослідження; вивчення нормативних матеріалів; 4)вибір критеріїв і методів дослідження, що визначаються його завданнями і характером об`єкта; проведення розрахунку фактичної вартості з урахуванням втрати якості; встановлення вартості шляхом застосування одного з методичних підходів: витратний, дохідний, порівняльний; 5) узагальнення даних по досліджуваному виробу, що отримані на попередніх етапах; 6) оцінка отриманих результатів, формулювання експертного висновку; складання висновку експертизи.» 
Тобто, як нормативними документами, так і відповідними методиками передбачено обов`язок експерта знати властивості об`єкта оцінки.
На стор.22 зазначених вище Методичних рекомендацій наведено наступне:
«Порівняльний підхід базується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним корегуванням відмінностей між об`єктами порівняння і об`єктом оцінки.»
На стор.24 зазначених вище Методичних рекомендацій зазначено: 
«Порівняльний підхід передбачає аналіз цін пропозиції або продажу об`єктів, які аналогічні оцінюваному, і подальше коригування цих цін з метою врахування відмінностей з об`єктами порівняння і товаром, вартість якого визначається.»
На стор.25 Методичних рекомендацій вказано: 
«Для визначення ринкової вартості товарів в минулому часі із застосуванням порівняльного підходу, інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: 1) умови операцій купівлі-продажу або умови пропозиції для здійснення таких операцій не відрізняються від умов, відповідають вимогам, які висуваються для визначення ринкової вартості; 2) продажу подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; 3) умови на ринку побідного майна, які визначали формування цін продажу або пропозиції, на дату оцінки істотно не змінились або зміни, що відбулись, можуть бути враховані. Тобто, визначення ринкової вартості товарів у минулому часі за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у експерта. Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розміщення, товарним, фізичним і функціональним ознакам, умовам продажу та таке інше. При проведенні товарознавчого дослідження в рамках визначення ринкової вартості товарів в минулому часі (ретроспективна оцінка) вивчається ринковий механізм ціноутворення щодо рівня цін на функціональні аналоги в різних джерелах, з урахуванням специфіки, найменування, призначення (функціональні технічні завдання), конструктивного виконання, комплектності, і технічних характеристик досліджуваного товару.» 
Однак, об`єктивних даних про дотримання зазначених вище вимог Методичних рекомендацій в ході судового розгляду не здобуто.
Також, на сторінках 25-26 Методичних рекомендацій зазначено:
«При визначення вартості товарів в минулому часі (ретроспективна оцінка) за відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатись шляхом обробки відповідей про ціни на подібні товари, від підприємств, які отримуються у відповідь на запити експерта, що робляться у відповідності зі ст.20 Закону України «Про судову експертизу» з метою встановлення середнього рівня цінових пропозицій на розглянутий період часу. Адреси спеціалізованих підприємств встановлюються на офіційних сайтах підприємств та організацій. 
Проте, судовий експерт таких запитів не робив, а дану інформацію збирав слідчий. Слідчим не враховано вимогу про те, що адреси спеціалізованих підприємств встановлюються на офіційних сайтах підприємств та організацій. Звідки слідчим отримано дані про зазначених в експертизі підприємців, не відомо. Також, незрозумілим за результатами розгляду справи в суді залишилось те, чому саме вказаним вище підприємцям було зроблено запити, та чому такі запити не робились на адресу підприємств та організацій.
На сторінці 26 зазначених вище Методичних рекомендацій визначено: 
«Порівняльний (ринковий) підхід ґрунтується на обліку принципу заміщення і принципів, пов`язаних з ринковим середовищем. Він припускає, що суб`єкти ринку здійснюють операції купівлі-продажу по аналогії, тобто ґрунтуються на інформації про аналогічні операції, застосовуючи її до оцінюваного об`єкту. Об`єктивними факторами, які впливають на величину поправок, є кон`юнктура ринку, співвідношення попиту і пропозиції, відповідність нормативно-технічній документації, наявність дефектів, що у свою чергу залежать від наявності інформації і попереднього огляду об`єкту дослідження.
Однак, експерт цих вимог не дотримався, попередній огляд об`єкта не проводив.
На стор.26-27 Методичних рекомендацій зазначено: 
«Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом збільшення або віднімання грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропозиції) аналогічного (ідентичного) майна або шляхом їх комбінування.»
Проте, жодних коригувань експерт не здійснював. 

Суд також вважає обґрунтованими наступні доводи сторони захисту щодо невинуватості  ОСОБА_5 .
На підтвердження винуватості  ОСОБА_5  прокурор надав в якості доказів листи-відповіді на запит слідчої  ОСОБА_20 , які були сформовані фізичними особами – підприємцями  ОСОБА_23 , ОСОБА_45 та ОСОБА_22 . Ці листи були отримані з метою надання інформації експерту, який проводив товарознавчу експертизу, для визначення ним ринкової вартості послуг з розробки програмного забезпечення згідно так званих недороблених пунктів технічного завдання.
Так, згідно листа-відповіді ФОП ОСОБА_23  від 02 жовтня 2024 року, останній інформує слідчого про проведення розрахунку кошторису на доопрацювання проекту щодо розробки та впровадження системи «Портал мешканця Львова» за умови, що ним займатиметься стороння команда програмістів оскільки визначити вартість робіт для команди, яка розробляла проект, неможливо. У своєму листі ФОП ОСОБА_23  наводить вартість нереалізованих пунктів технічного завдання з розрахунку однієї години роботи, яка становить 30 доларів США. Зазначає, що підготовчий етап, який включає розгортання проекту в середовищі для розробки та налаштування доступів, становить 16 годин, які він також враховує в розробленому ним кошторисі. Наводить нереалізовані пункти технічного завдання, час на доопрацювання та вартість з розрахунку 30 доларів США. Після чого зводить усі розрахунки в таблиці та визначає вартість, виходячи з курсу долара США станом на 16 грудня 2020 року.
Висновки ФОП ОСОБА_23  обґрунтовані середньою вартість години роботи програміста та кількістю годин роботи над виконанням того чи іншого завдання. У листі він вказує, що година роботи програміста коштує 30 доларів США. Однак, підтвердження цієї інформації не надає.
Водночас, загальна вартість розробки проекту була зафіксована в гривнях і не змінювалась до кінця завершення виконання робіт. 
Згідно листа ФОП ОСОБА_22  від 26.09.2024 року, остання інформує слідчу про середню вартість бюджету на доробку проекту у доларах США нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому та 20-25% недоробленого функціоналу. ФОП ОСОБА_22  переводить суму оплачених за проект коштів в долари США по курсу НБУ станом на 16.12.2020 року, та множить цю суму на 20-25%. Тобто, зазначає вартість відтворення – визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки. У відповіді цього підприємця зазначено, що об`єм «не виконаних» завдань становить 20-25%. Натомість ніде в тексті не обґрунтовано на основі чого визначено цей показник. Статті витрат (завдання на доопрацювання) оцінені ОСОБА_47 загальними сумами, розрахунок яких не обґрунтований. Із опису не визначено, чим саме обґрунтовано вартість тої чи іншої послуги (тривалість реалізації, кількість залучених спеціалістів тощо). Загальна вартість «недоробленого» функціоналу оцінена в 14 тис $, що перевищує оцінки інших підприємців, які вказують про показник в 20-25% від загальної вартості договору. Отже, незрозуміло, за якою логікою були здійснені оцінки: чи спершу від загальної вартості було відраховано 20-25%, а потім розподілено по статтях? Чи спершу були оцінені статті витрат, а потім розраховувалась загальна вартість і співвідношення до суми договору? Розрахунки ФОП ОСОБА_22  не співвідносяться між собою.
Додатково в листі ФОП ОСОБА_22  зазначається, що розрахунки вартості проводились відповідно до часу реалізації частин функціоналу з нуля, так як не має можливості провести детальний аналіз коду та врахувати функціонал, який можливо був частково реалізований у коді і можливо не вимагатиме таку кількість часу на реалізацію. Отже, фактично ФОП ОСОБА_47 повідомляє, що вона не може точно визначити, який саме функціонал в проекті не був реалізований.
Згідно листа ФОП ОСОБА_43  від 27 вересня 2024 року, останній інформує слідчу про вартість нереалізованих пунктів технічного завдання, виходячи з вартості цього проекту в цілому та 20-25% недоробленого функціоналу. ФОП ОСОБА_43  множить суму оплачених за проект коштів в гривнях на 20-25%. Тобто, зазначає вартість відтворення – визначену на дату оцінки поточну вартість витрат на створення (придбання) нового об`єкта, який є ідентичним до об`єкта оцінки.
У своїй відповіді ФОП ОСОБА_43 зазначає, що у проекті не реалізовано 20-25% функціоналу. Подальші розрахунки проводяться виходячи із загальної вартості договору та розрахунку цих 20-25% обсягу робіт, але в гривнях. Додатково ФОП  ОСОБА_43  вказує, що точний відсоток невиконаних робіт визначити неможливо, оскільки неможливо проаналізувати код порталу, а відтак оцінки одразу визнаються приблизними. Загальна вартість ФОП  ОСОБА_43  оцінена в 380 тис. грн., що перевищує попередні оцінки в 20-25% від загальної вартості договору. Відтак, незрозуміло, за якою логікою були здійснені оцінки: чи спершу від загальної вартості було відраховано 20-25%, а потім розподілено по статтях, чи спершу були оцінені статті витрат, а потім розраховувалась загальна вартість і співвідношення до суми договору. 

Як у листі ФОП ОСОБА_47 , так і в листі ФОП ОСОБА_45  вказується просто загальна сума «збитків», які ґрунтуються начебто на вартості 20-25% від суми договору. В цих листах немає жодного обґрунтування щодо складності тих чи інших завдань. Висновки обидвох підприємців є дуже подібними по структурі і принципу оцінювання, без жодного обґрунтування вартості тих чи інших робіт/послуг з розробки.
Відповідно до п.15 Національного стандарту №1, методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Однак, листи підприємців не були такими пропозиціями. 
Фактично підприємці провели свої розрахунки вартості нереалізованих пунктів технічного завдання. При цьому, підприємцями  ОСОБА_22 та ОСОБА_43  не відомо яким чином було визначено, що відсоток нереалізованих пунктів технічного завдання становить 20-25%. А підприємцем ОСОБА_23 необґрунтовано зазначено, що для дороблення цих нереалізованих пунктів технічного завдання потрібно від 379 до 520 годин.
Отже, листи підприємців не були ні ціновими пропозиціями продавців (розробників) аналогічної послуги з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», ні комерційними пропозиціями, які необхідні для встановлення вартості досліджуваних послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова».

Щодо доводів захисту щодо змісту комп`ютерно-технічної експертизи, за результатами якої складено висновок № 24/4 КТ-44 від 22.10.2024, згідно якого в результаті проведеного експертом аналізу встановлено, що перша збережена інформація про стан веб-ресурсу за відповідною веб-адресою датується 2022 роком (стор.6), а також:
1)Встановити факт повної відповідності технічному завданню на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» від 2020 року переданого програмного забезпечення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » не виявляється можливим, оскільки відсутній доступ до початкових даних, які були передані ІНФОРМАЦІЯ_3 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в 2020 році. 2) На момент проведення дослідження функціонал користувацької частини та в частині адміністрування веб-ресурсу за веб-адресою відрізняється від тої, що заявлена в Додатку №1 до Договору №06-01 від 19 червня 2020 року «Технічне завдання на розробку програмного забезпечення «Портал мешканця Львова», копія якого надана на дослідження». Інформація щодо розширених або звужених можливостей наведена в дослідницькій частині. 3) На момент проведення дослідження доступ до веб-ресурсу за веб-адресою … для користувачів з вадами зору та незрячим користувачам забезпечено,
суд відзначає, що такі у своїй сукупності засвідчують і підтверджують наявність сумнівів в об`єктивності позиції сторони обвинувачення, яка, серед іншого, базується на висновках експертів наведених вище.

За переконанням суду, захист обґрунтовано вказує, що на момент впровадження сайту для загального доступу в січні 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебувало. Зокрема, Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 №261 від 17.03.2016 затверджено Програму цифрового перетворення м.Львова на 2016-2020 роки. Відповідно до пункту 3.3.1 цієї Програми для забезпечення втілення мети та реалізації завдань планується впровадити сервіс якості та спрощення спілкування між мешканцями та виконавчою владою: розвиток проекту «Особистий кабінет мешканця» з розширенням переліку послуг та сервісів, що надаються онлайн. Відповідно до п.6.2. Програми головним розпорядником коштів Програми є департамент розвитку.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_21 №89 від 07.02.2020 затверджено в новій редакції Положення про ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до пунктів 1.2. та 3.1. якого управління підпорядковується директору департаменту розвитку, начальник управління йому підконтрольний та підзвітний. Відповідно до п.2.1. основними завданнями управління є, зокрема, впровадження елементів електронного урядування для максимально простого та доступного спілкування громадян з органами місцевого самоврядування, а також забезпечення розвитку та ефективного функціонування сфери розумних сервісів для задоволення потреб мешканців і гостей міста. 
Таким чином, в період з моменту укладення договору №06-01 від 19 червня 2020 року щодо надання послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця», та до підписання актів надання послуг за цим договором, саме до компетенції Управління інформаційних технологій входило впровадження цього сервісу, та Управління ІТ входило в структуру ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Проте, Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 №32 від 04.02.2021 затверджено нову структуру виконавчих органів ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до п.2.43 цієї Ухвали та додатку №1 до неї Управління інформаційних технологій ввійшло в структуру Департаменту економічного розвитку.
В той же час, пунктом 2.3.3. Договору №06-01 від 19 червня 2020 року щодо надання послуг з розробки програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проекту «Особистий кабінет мешканця» виконавець за цим договором, яким є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », був зобов`язаний здійснювати гарантійне обслуговування (технічну підтримку) протягом 6 місяців.
Таким чином, в період гарантійного обслуговування та відкриття сайту для загального доступу Управління Інформаційних технологій перебувало в структурі Департаменту економічного розвитку.
У свою чергу, Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 №85 від 25.02.2021 затверджено нову Програму цифрового перетворення ІНФОРМАЦІЯ_51 на 2021 – 2025 роки, відповідно до п.3.2.2. якої було передбачено розвиток проекту «Портал мешканця» з розширенням переліку послуг та сервісів, які надаються онлайн.
Отже, в період гарантійного обслуговування та розвитку проекту «Портал мешканця, а також в період впровадження сайту для загального доступу в січні 2022 року Управління ІТ перебувало в структурі Департаменту економічного розвитку. В свою чергу,  ОСОБА_5 , як директор ІНФОРМАЦІЯ_3 не мала жодного відношення до внесених до проекту змін, які відбулись в період з грудня 2020 року до січня 2022 року.

З огляду на наведене, а також зазначені вище доводи та мотиви, суд приходить до переконання, що висновки судової комп`ютерно-технічної експертизи №3839-Е від 17.09.2024 та судової товарознавчої експертизи від 08.01.2025 №4687-Е у цій справі не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, як належні докази які у сукупності з іншими доказами по справі поза розумним сумнівом доводять винуватість  ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого їй правопорушення. 
Слід також відзначити, що покази допитаних за клопотанням сторони обвинувачення наведених вище свідків також поза розумним сумнівом у сукупності з іншими доказами по справі не доводять винуватості  ОСОБА_5 .
При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що свідок  ОСОБА_26  в судовому засіданні показав, що він аналізував лише частину Порталу, яка була доступна користувачам, а доступу до Порталу, як адміністратор, він не мав.
Свідки  ОСОБА_23  та  ОСОБА_21  в судовому засіданні фактично підтвердили дані наведені у зазначених вище листах.
У свою чергу, свідок  ОСОБА_33  в судовому засіданні показав, що технічні завдання були виконані у повному обсязі. Після здачі проєкту усі пункти передбачені технічним завданням були включені, але у подальшому, в процесі використання, клієнт – ІНФОРМАЦІЯ_13 , в особі уповноважених виконавців, зверталися з проханням змінити функціонал, зокрема зменшити його обсяг. На швидкість введення в роботу проєкту вплинули обмеження пов`язані з Covid. Він вважає, що експерт досліджував іншу, а не первинну версію Порталу, яка була надана клієнту після завершення виконання усіх робіт. Зменшення обсягу функціоналу пов`язано, серед іншого, з необхідністю збереження персональних даних. Перша версія програмного забезпечення «Портал мешканця Львова» в рамках оновлення проєкту «Особистий кабінет мешканця» повністю відповідала технічному завданню, лише в подальшому, на прохання замовника, був зменшений відповідний функціонал. Компанія « ІНФОРМАЦІЯ_6 » виконало у повному обсязі усі зобов`язання перед замовником – ІНФОРМАЦІЯ_12 . Компанія готова розглянути будь-які претензії з боку замовника та надати відповідну допомогу, навіть безкоштовно, але жодних претензій з приводу виконання договору чи роботи Порталу до них не надходило.
Натомість, свідок  ОСОБА_36  в судовому засіданні показала, що до проєкту вносились зміни. Після отримання готового програмного забезпечення Портал тестували близько шести місяців. Зміни функціоналу у Порталі відбулись після отримання програмного забезпечення і після тестування Порталу. Робота сайту забезпечує можливість користування ним слабозрячими та незрячими особами, відповідно до встановлених міжнародних стандартів. Функціонал «Чернетка» та «Повідомлення» були вилучені вже після отримання кінцевого програмного продукту. Можливість верифікації на сайті було забезпечено належним чином. Також, функціоналом передбачено опцію зміни паролю. Можливість видалити користувача та змінити мову має адміністратор. Адміністратор має можливість бачити список користувачів. Отримане від виконавців робіт - компанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 » програмне забезпечення відповідало технічному завданню. ФОП ОСОБА_38  доступ до адміністративної частини Порталу не надавався. Частина функціоналу була вилучена задля забезпечення безпеки користувачів, зокрема збереження їх персональних даних. 

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2005 року у справі «Капо проти Бельгії» зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.
Отже, для ухвалення справедливого рішення у справі судом детально проаналізовано версія сторони обвинувачення та позиція захисту, які співставленні зі змістом досліджених в ході судового розгляду доказами, з чого суд робить наступні висновки.
Як зазначено вище, відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині визнати обвинуваченого винним.
Водночас, згідно положень ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків. 
Таким чином, суд може ухвалити обвинувальний вирок лише у тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Як наведено вище, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. 
У свою чергу, склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визначають вчинене суспільно небезпечне діяння, як кримінальне правопорушення. Елементами складу кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Виходячи з наведених вище встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд приходить до висновку та переконання, що надані стороною обвинувачення докази не доводять у своїй сукупності винуватість  ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого їй злочину поза розумним сумнівом. Відтак, такі докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку і не є належною підставою для його ухвалення. 
При цьому суд відзначає, що в ході розгляду справи було допитано осіб заявлених як стороною обвинувачення, так і стороною захисту. Такі допити відбувались у присутності як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, тобто з дотриманням принципу змагальності. Жодного з учасників провадження суд не обмежував у можливості реалізувати свої права, у тому числі задати відповідні питання обвинуваченій, представнику потерпілого, свідку чи експерту, заявити клопотання. 
Отже, судом детально досліджено безпосередньо та проаналізовано усі докази подані учасниками процесу. Жодних доповнень чи заперечень проти завершення дослідження обставин справи від учасників процесу не поступало і не висловлювалось.
Слід також відзначити, що висловлюючись в судових дебатах про те, що сторона захисту не надала суду тих чи інших доказів на підтвердження версії сторони захисту, прокурор фактично спотворює та ігнорує закріплений у Конституції України та чинному КПК принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Такими висловами, прокурор фактично перекладає на сторону захисту обов`язок довести невинуватість ОСОБА_5 , що є неприпустимим.
За переконанням суду, в ході судового розгляду сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами винуватості  ОСОБА_5  поза розумним сумнівом.
Як наведено вище, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
У даному випадку, встановлені під час судового розгляду обставини дають підстави стверджувати про те, що в ході судового розгляду не здобуто достовірних, достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обвинувачена вчинила дії, які мають кримінально-правовий характер. 
Таким чином, під час судового провадження стороною обвинувачення не доведено того, що мало місце діяння  ОСОБА_5 , яке полягає в зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, використанні службового становища, всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
Отже, встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на недоведення у діях обвинуваченої складу інкримінованого кримінального правопорушення, а тому  ОСОБА_5 , належить виправдати та ухвалити щодо неї виправдувальний вирок з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, відповідно якого виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Вирішення цивільного позову 
Частиною 3 ст.129 КПК України встановлено, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Відтак, виходячи з вищенаведеного, заявлений до обвинуваченої прокурором цивільний позов слід залишити без розгляду.

Вирішення питань процесуального характеру

Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід до обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не обирався.
Інших заходів забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні не застосовано.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. 368-371, 373-376 КПК України, 

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5  визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченої складу вказаного кримінального правопорушення, та виправдати.
Цивільний позов прокурора заявлений в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_3 до  ОСОБА_5  – залишити без розгляду.
Судові витрати у кримінальному провадженні у сумі 93145 гривень 44 копійки за проведення у кримінальному провадженні експертиз – віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1