УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4207/24 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 63 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.
за участю секретаря
судового засідання Лугини О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/4207/24 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_4  
на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. 
в с т а н о в и в :
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся із указаним позовом до суду, в якому просив вселити його в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні даним житлом, надавши ключі від вхідних дверей.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 грудня 2000 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від якого мають трьох дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Починаючи з моменту реєстрації шлюбу, позивач разом з сім`єю – дружиною, дітьми стали проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Його дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Колишня дружина, діти та відповідачі у справі є співвласниками спірної квартири. Як стверджує ОСОБА_1 , він з дітьми не може проживати за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із чиненням перешкод в цьому, а саме відповідач ОСОБА_2 всупереч волі позивача змінила замки та вхідні двері до квартири, всі речі вжитку перебувають у спірному помешканні, чим суттєво порушені права відповідача, як спадкоємця померлої дружини. 
Рішенням  Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2025 рокупозов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом вселення та видачі ОСОБА_1 ключів від замка (замків) вхідних дверей квартири. Також зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 будь-які перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду першої інстанцій, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судами норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що районним судом порушено норми процесуального права, а саме ст. 48, 51 ЦПК України, оскільки ним вирішено спір без її участі та участі інших співвласників квартири. Так з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що співвласниками квартирою АДРЕСА_2 в 1/10 частини є: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (який помер і спадщину після його смерті прийняла мати ОСОБА_3 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (яка померла і спадщину після її смерті прийняли чоловік – позивач у справі, діти та мати), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (який помер і спадщину після його смерті прийняла мати ОСОБА_14 ), ОСОБА_16 та апелянт у справі ОСОБА_4 .
Однак ні апелянт у справі, ні всі вказані співвласники квартири, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів, хоча суд першої інстанції вселив позивача до спірного помешкання, яке належить їм на праві спільної часткової власності. За таких обставин, рішення суду безпосередньо впливає на права та обов`язки апелянта, а також всіх зазначених осіб, як співвласників квартири, тому з урахуванням положень ст. 367, 374 ЦПК України підлягає обов`язкову скасуванню судом апеляційної інстанції.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 16 грудня 2000 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_17 » (а.с.4).
Подружжя також є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6,7).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).
Станом на 18.03.2024 право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 належало по1/10 частині: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (який помер і спадщину після його смерті прийняла мати ОСОБА_3 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (яка померла і спадщину після її смерті прийняли чоловік – позивач у справі, діти та мати), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (який помер і спадщину після його смерті прийняла мати ОСОБА_14 ), ОСОБА_16 та апелянту у справі - ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою №370215011 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.15-18).
З довідки Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області від 31.01.2024 №213/02-14 слідує, що згідно спадкової справи №93/2020, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 , спадкоємцями за законом є її чоловік ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_12 , син ОСОБА_18 , дочка ОСОБА_13 , мати ОСОБА_3 (а.с.19).
З наявної в матеріалах справи довідки ОСББ «Покровська 159» від 05.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , син ОСОБА_18 та донька ОСОБА_12 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 20.08.2019 року (а.с.12).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 має право на захист свого суб`єктивного цивільного права шляхом усунення перешкод у користуванні майном, оскільки він як спадкоємець першої черги після смерті дружини, яка була співвласником квартири, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому з часу відкриття спадщини має право володіння та користування спадковим майном, яке підлягає захисту. З моменту виникнення у позивача наміру вселитися у вказану квартиру та перешкоджання відповідачів у цьому його право було порушене, тому суд дійшов висновку про необхідність його поновлення шляхом вселення  ОСОБА_1 у це житло та видачі ключів від замка (замків) вхідних дверей квартири.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Третя особа у справі не є стороною у цивільному процесі.
Відповідно до статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення, позивач пред`явив свої вимоги до двох відповідачів -  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які чинять йому перешкоди в користуванні квартирою та є її співвласниками в 1/10 частці кожна.  
В той же час, матеріалами справи підтверджено, що станом на 18.03.2024 право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 , належало по1/10 частині кожному: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (який помер і спадщину після його смерті прийняла мати ОСОБА_3 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (яка померла і спадщину після її смерті прийняли чоловік – позивач у справі, діти та мати), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (який помер і спадщину після його смерті прийняла мати ОСОБА_14 ), ОСОБА_19 та апелянту у справі ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою №370215011 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Проте, апелянт у справі ОСОБА_4 , вказані співвласники квартири та спадкоємці померлих співвласників, крім  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в порушення ст. 48, 51 ЦПК України не були залучені до участі у справі у якості співвідповідачів, а суд першої інстанції зобов`язав відповідачів не чинити перешкоди в користуванні квартирою та вселив позивача у спірне житло, не зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності та користуванні як сторін у справі, так і апелянта та інших співвласників. За таких обставин, рішення суду безпосередньо впливає на права та обов`язки всіх зазначених осіб як співвласників та користувачів спірної квартири.
Апеляційний суд у силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом..
З огляду на відсутність визначених процесуальним законом підстав для залучення на стадії апеляційного розгляду у якості співвідповідача апелянта ОСОБА_4 та інших співвласників квартири, а також те, що суд першої інстанції розглянув справу за неналежного суб`єктного складу, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення про відмову у задоволенні позову із зазначених правових підстав. В той же час, позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до суду, визначивши коло всіх належних відповідачів у справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з позивача  ОСОБА_1 на користь апелянта ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 грн.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 816,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий Судді