Справа № 194/190/26 
Номер провадження 2/194/599/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 квітня 2026 року м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді   Соколової Ю.І.,
за участю секретаря судового засідання  Коркіної Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що перебував в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та під час роботи з ним стався страховий випадок, а саме нещасний випадок на виробництві та він захворів на професійне захворювання. З Акту проведення розслідування нещасного випадку від 25.08.2021 року, 15.08.2021 внаслідок травмування позивачу встановлено діагноз: часткова травматична ампутація нігтьової фаланги 1 пальця правої ступні; причинами є шкідливий або небезпечний фактор: робота підвищеної небезпеки. Після нещасного випадку позивач відчував гостру біль, йому було надано першу медичну допомогу та доставлено до лікарні, після чого він лікувався, проте на все життя в нього обмежена функціональність при пересуванні, порушені опорні функції. Після нещасного випадку проходив тривале лікування. Відразу після звільнення з роботи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він був вимушений також постійно лікуватися, що пов`язано з безперервним відвідуванням лікарів, закладів охорони здоров`я, обстежень, здавань аналізів, стаціонарними лікуваннями, відстоювання в чергах, тощо. Вперше 12.10.2023 року Медичним висновком лікарсько – експертної комісії з профпатології високоспеціалізованого закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково – дослідний інститут промислової медицини» протоколом було зроблено висновок про його захворювання. 13.10.2023 вказаною установою було встановлено зв`язок між його захворюванням та факторами виробничого середовища та трудового процесу, що спричинило хронічне професійне захворювання, було складено повідомлення про хронічне захворювання за формою П-3. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці, та хронічне професійне захворювання виникло за обставин тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Підземні умови праці в гірничих виробках не дозволяють досягнути гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин в повітрі робочої зони, гранично допустимих рівнів шуму, допустимих параметрів показників важкості праці. Причина виникнення професійного захворювання: важкість праці (велика маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, перебування у вимушеній робочій позі, нахили корпусу при загальному навантаженні, переміщення у просторі), хімічні фактори (пил), фізичні фактори (шум, вібрація).
Вперше позивач проходив МСЕК після нещасного випадку 2021 року та йому вперше було встановлено відсоток втрати працездатності без встановлення групи інвалідності. 
Висновком МСЕК від 15.01.2024 року позивачу первинно-повторно встановлено сукупно 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності, з яких 55 % - первинно у зв?язку з професійними захворюваннями, та 10% - повторно по виробничій травмі 2021 року, визначена потреба у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно; рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стацлікування, з переоглядом 15.12.2024 року. 
Висновком МСЕК від 18.12.2024 року під час переогляду позивачу було встановлено повторно 65 % втрати працездатності та 3 групу інвалідності, сукупно: з яких 55 % - у зв?язку з професійними захворюваннями, та 10 % по виробничій травмі 2021 року, визначена потреба у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно; рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стацлікування, з переоглядом 15.12.2027 року
Стан здоров`я позивача продовжує погіршуватися, оскільки роботодавцем в порушення ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», не було створено безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, що стало причиною отримання позивачем професійного захворювання. Позивач зазначає, що внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а саме професійного захворювання і встановлення вищезазначеного діагнозу по ним, йому заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає у втраті ним професійної працездатності, зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, змушений проходити курси лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя, змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначається на його душевному та фізичному стані. У зв`язку з нещасним випадком на виробництві 2021 року позивач продовжує зазнавати моральні страждання: тривало лікувався, переніс сильний фізичний біль та емоційне хвилювання, на все життя в нього обмежена функціональність, відсутність половини великого пальця правої ступні призводить до незручності при пересуванні, відчувається біль, порушені опорні функції, відчувається дискомфорт, порушено кровообіг. Спричинену професійним захворюванням моральну шкоду позивач оцінює в сумі 260000,00 грн і яку просить суд стягнути з відповідача на його користь. 
Ухвалою суду від 03.02.2026 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.
04.03.2026 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про витребування у позивача додаткових доказів, а саме копії довідки про первинне встановлення позивачу 10 % втрати працездатності по трудовому каліцтву згідно акту форми Н-1/П від 25.08.2021. 
05.03.2026 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії виписки з акту огляду МСЕК від 28.02.2022 серії 12 ААА № 061823, щодо встановлення йому первинно 10% втрати професійної працездатності у відсотках. Також, 01.04.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії виписки з акту огляду МСЕК від 15.02.2023 серії ААА №127268 щодо встановлення йому повторно 10% втрати професійної працездатності. 
У зв`язку з наданням позивачем інформації, яку просить витребувати представник відповідача, клопотання про витребування доказів слід залишити без розгляду. 
Крім того, 04.03.2026 року від представника відповідача Мойсеєнко Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка та вина щодо спричинення моральної шкоди позивачу. Важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженню здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Позивач щорічно проходив періодичні медичні огляди, саме на підставі позитивних результатів цих обстежень допускався до роботи, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача є його власні дії. Під час розслідування причин виникнення професійних захворювань у позивача, комісією не було встановлено жодного припису, який не було виконано роботодавцем в частині забезпечення безпечних умов праці, не встановлено невиконаного заходу з охорони праці, не встановлено жодного механізму, обладнання, які б експлуатувалися без дозволу Держгірпромнагляду, а також порушення вимог в частині незабезпечення працівника засобами індивідуального захисту та іншими засобами для забезпечення безпечних умов праці. Зауважує на тому, що акт форми П-4 від 21.11.2023 складено з окремою думкою членів комісії, які висловили свою незгоду з обставинами, причинами та висновками комісії виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 . Критерії, симптоми, глибина негативних змін особи, характер їх тяжкості, показники та діагнози, які свідчать про наявність психічних розладів у позивачки встановлюються виключно лікарем-спеціалістом, що має відповідні спеціальні знання та навики в даній галузі медицини, що по даній справі лікарем не зроблено. Позивачем не надано жодного доказу отримання моральної шкоди, спричиненої саме діями/бездіяльністю відповідача. Вважає, що для встановлення факту спричинення потерпілому моральної шкоди необхідно встановити конкретні нормативні акти, які роботодавцем було порушено щодо позивача, наявність причинного зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і протиправними діяннями заподіювача, вини особи в її заподіянні, визначити його розмір у відповідності до вимог ст.23 ЦК України. Зазначає, що саме позивачем було порушено законодавство з охорони праці. Вважає, що позивач повинен довести характер та обсяг страждань, яких він зазнав, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, які він зазнав з 2021 року.
У зв`язку з перебуванням судді Соколової Ю.І. у щорічній відпустці у період з 23.03.2026 по 03.04.2026, розгляд справи відбувається 06.04.2026.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 21.06.2001 по 12.10.2022 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджено записами в трудовій книжці (а.с.12-16).
12.10.2022 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до ст.38 КЗпП України, про що зроблено запис в трудовій книжці (а.с.16). 
Згідно Акту розслідування нещасного випадку що стався 15.08.2021 року, за формою Н-1/П від 25.08.2021 року, вбачається, що було проведено розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , який працював у ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді гірник очисного забою. За результатами розслідування було встановлено, що згідно підпункту 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань аварій на виробництві», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2010 №337, нещасний випадок з ОСОБА_1 пов?язаний з виробництво, підлягає обліку на ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та було складено Акт за формою Н-1/П. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці визнано ОСОБА_1 (а.с.17-25).
Згідно до інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), складеної Південно – Східним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці від 22.05.2023 № БС/3.1/12200-23, умови та характер праці ОСОБА_1 відноситься за професією гірник очисного забою дільниці з видобутку вугілля ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі; за професією гірник підземний дільниці з видобутку вугілля ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі»; за професією гірник підземний дільниці шахтного транспорту, гірник підземний з правом керування маневровими лебідками дільниці шахтного транспорту ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі» (а.с.26-34).
За медичним висновком лікарсько – експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.10.2023 року №1158 були встановлені професійні захворювання у ОСОБА_1 : Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, C8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Встановлення (невстановлення) професійного характеру захворювання: Захворювання професійні, 12.10.2023 (а.с.92-95).
Відповідно до копії повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 13.10.2023 вих.№08/21-2395, Форма П-3, ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» повідомлено про встановлення ОСОБА_1 діагнозу: 1.Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 2.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. 3.Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. Захворювання професійні (12.10.2023). Супутній діагноз: Найменування факторів виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили хронічне професійне захворювання (отруєння): фізичне навантаження, пил фіброгенної дії, шум. Дата встановлення остаточного діагнозу: 12.10. 2023 (а.с.35).
Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.11.2023 року за формою- П-4, хронічне професійне захворювання у позивача виникло за обставин тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Підземні умови праці в гірничих виробках не дозволяють досягнути гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин в повітрі робочої зони, гранично-допустимих рівнів шуму, допустимих параметрів показників важкості праці. Технологія виконання підземних робіт здійснюється відповідно нормативних актів з охорони праці для вугільних підприємств України. Засоби колективного та індивідуального захисту від впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві впроваджено та забезпечено працівника згідно з галузевими нормами. Із засобів індивідуального захисту органів дихання був забезпечений респіратором РПА-ТД-2 який за принципом дії залежно від способу забезпечення захисту відноситься до фільтрувальних засобів. У складі респіратора РПА-ТД-2 використовувались захисні змінні протиаерозольні фільтри ФРПА P2 R, які відносяться до класу захисту P2 відповідно до вимог ДСТУ EN 143:2002 «Засоби індивідуального захисту органів дихання. Протиаерозольні фільтри. Вимоги, випробування, маркування». Причина виникнення хронічного професійного захворювання: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 35 кг періодичне перебування у вимушеній робочій позі 65,3% часу зміни, періодичне перебування у незручній робочій позі 19,2% часу зміни, нахили корпусу 40 рази за зміну, зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м?язів рук, тулуба, ніг становило 33750 кг/м, переміщення у просторі (переходи, обумовлені технологічним процесом: протягом зміни) по горизонталі становило 4,78 км. Хімічні фактори: пил вуглецю: інші копалини вуглецю і вуглепородні пили з вмістом SiO від 10% до 70% в повітрі робочої зони 86,2 мг/м3, при ГДК - 2 мг/ м3 відповідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 14.07.2020 №1596. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму - 88 дБА, еквівалентний корегований рівень віброшвидкості локальної вібрації 117 дБ (а.с.36-40).
Як вбачається з акту, позивачу були встановлені професійні захворювання за діагнозом: 1. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, C7, C8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня), код M54.1; M17-M19. 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня, код J44; J43.8. 3. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової, код H90.3. 
У зв`язку з незгодою з викладеними в акті обставинами членами комісії з розслідування професійного захворювання у працівника ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_1 , а саме представником ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Рибальченко Д.В., заступником директора з охорони праці ВСП «ШУ Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Коломоєць М.О. було підписано вказаний акт з окремою думкою. Відповідно до змісту окремої думки вважають, що у ОСОБА_1 не могло розвинутись захворювання ХОЗЛ, внаслідок дії виробничих факторів, а відтак воно не може вважатися хронічними професійними захворюванням (а.с.41-43). 
З окремої думки головного спеціаліста відділу профілактики та розслідування нещасних випадків управління контрольно – перевірочної роботи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Тополянської Л.К., вважає, що інформація в акті щодо інформація, яка відображена в пункті 17 акту форми П-4, щодо виконання підземних робіт відповідно нормативних актів з охорони праці, забезпечення працівників засобами колективного та індивідуального захисту, використання та характеристика респіраторів РПА-ТД-2 є зайвою та не відносяться до обставин, при яких виникло хронічне професійне захворювання. Перевищення показників шкідливих виробничих факторів, які привели до виникнення хронічного професійного захворювання і на підставі, яких було встановлено зв?язок захворювання з умовами праці та заходи, які розроблені комісією щодо запобігання виникненню хронічного професійного захворювання свідчать про недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту (а.с.44).
Відповідно до виписки з акту МСЕК серії 12 ААА № 061823 ОСОБА_1 було первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності з 22.02.2022, по причині трудового каліцтва 15.08.2021, з датою переогляду 01.03.2023, та рекомендовано медикаментозне лікування. 
Висновком МСЕК від 15.02.2023 року позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності по причині трудового каліцтва 15.08.2021, з датою переогляду 01.03.2025, та рекомендовано медикаментозне лікування.
Висновком МСЕК від 15.01.2024 року позивачу первинно - повторно сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких: 35% внаслідок радикулопатії з ДФА, 10% внаслідок ХОЗЛ, 10% внаслідок туговухості, 10% внаслідок виробничої травми згідно акту Н-1 від 25.08.2021 та визнано (первинно) інвалідом третьої групи з 28.12.2023, з переглядом до 15.12.2024 року, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №131872 та серії 12 ААГ №548771 від 15.01.2024 року. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульманолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.45-46).
Висновком МСЕК від 18.12.2024 року позивачу повторно сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких: 35% внаслідок радикулопатії з ДФА, 10% внаслідок ХОЗЛ, 10% внаслідок туговухості, 10% внаслідок виробничої травми згідно акту Н-1 від 25.08.2021, та повторно встановлено третю групу інвалідності з 01.01.2025, з переглядом до 15.12.2027 року, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №144939 та серії 12 ААД №084398 від 18.12.2024 року. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульманолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.17).
На підтвердження звернення за медичною допомогою внаслідок отриманого трудового каліцтва та професійного захворювання позивачем надано виписні епікризи з історії хвороби, медичні довідки, які свідчать про перебування позивача на лікуванні внаслідок отриманого трудового каліцтва та професійного захворювання (а.с.48-91, 96-131).
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею ст.43 Конституції України передбачено, що держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягаєу фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.
З моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто з 01.04.2001 по 01.01.2006 відшкодування моральної шкоди здійснюється Пенсійним Фондом України (як правонаступником Фонду соціального страхування України), після цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 237-1 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно з ч.1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого – спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.
З пунктів 36, 37 правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17 видно, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 22.02.2022 року. 
Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом 22.02.2022 року та в подальшому первинно – повторно з професійним захворюванням з 28.12.2023 року, тобто встановлено наявність пошкодження здоров`я на виробництві, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, то така шкода відшкодовується саме з ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля».
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сукупністю проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, та професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих та не небезпечних умов праці.
Втрата працездатності на 65% призвели до порушення звичайного ритму життя позивача, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані його здоров`я відсутнє. 
До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, а саме: фізичні страждання, порушення душевної рівноваги, неможливість виконувати важку працю, звичайний уклад його життя порушено. 
Доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Інші доводи відповідача суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються наявними в матерілах справи доказами в їх сукупності.
Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем.
Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ані ж достатнім.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 р.).
Нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, тому розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок професійного захворювання, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в постійному лікуванні.
Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення за рахунок відповідача.
З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідним визначити розмір моральної шкоди завдану внаслідок отримання позивачем виробничої травми при нещасному випадку на виробництві та хронічного професійного захворювання у розмірі 130 000,00 грн.
Щодо оподаткування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі. У статті 265 ЦПК України немає імперативної вказівки на необхідність додаткової деталізації у рішенні суду грошової компенсації моральної шкоди із розміром сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.
З урахуванням викладеного необґрунтованим буде вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».
Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про відшкодування моральної шкоди у розмірі 130 000,00 грн, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
За п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою (один відсоток розміру задоволених позовних вимог). 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 130 000,00 грн (сто тридцять тисяч гривень 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь держави судовий збір у розмірі 1300,00 грн (одна тисяча триста гривень 00 копійок) на р/р UA908999980313111256000026001 в Казначействі України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37993783, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Копію рішення направити сторонам.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», ЄДРПОУ 00178353, місцезнаходження: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400.
Представник відповідача: Мойсеєнко Ганна Вікторівна, РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400.
Повний текст рішення складено 06 квітня 2026 року.

Суддя Ю.І. Соколова