Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Справа№200/442/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.01.2026 №057050011588;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (Код ЄДРПОУ 22933548) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 07 січня 2026 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів: 03 липня 1997 – 31 грудня 1999; 01 січня 2011 – 29 вересня 2015.
Обґрунтовуючи позов позивачка посилається на те, що вона звернулась із заявою від про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак рішенням відповідача їй було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 50 років. Також зазначає, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди: 03 липня 1997 – 31 грудня 1999; 01 січня 2011 – 23 вересня 2015. При цьому, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Ухвалою суду від 26 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/442/26. 
Витребувано від Відповідача: 
- матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень..
Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзиву на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу. 
Відповідач до суду надав відзив, де зазначає, що вік заявниці 46 років. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону (Список № 1) становить 20 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону (Список № 1) становить 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Страховий стаж особи становить 27 років 7 місяців 16 днів. Пільговий стаж за Списком № 1 становить 15 років 9 місяців 14 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 становить 1 рік 2 місяці 18 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Вказує на те, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список №1), оскільки заявник не досяг встановленого законодавством пенсійного віку. Право на пенсійну виплату набуде 27.03.2029. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
13 березня 2026 року суддя Галатіна О.О. знаходилась у щорічній відпустці.
Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 07 січня 2026 року звернулась через портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Заява зареєстрована за №866.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.01.2026 № 057050011588 позивачці відмовлено в призначенні пенсії, зазначено, що вік заявниці 46 років.
Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону (Список № 1) становить 20 років. 
Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону (Список № 1) становить 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Страховий стаж особи становить 27 років 7 місяців 16 днів. 
Пільговий стаж за Списком № 1 становить 15 років 9 місяців 14 днів. 
Пільговий стаж за Списком № 2 становить 1 рік 2 місяці 18 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. 
Пільговий стаж зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5. Не працює. 
Відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки заявниця не досягла встановленого законодавством віку.
Відповідно до копії трудової книжки сер. НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), Позивачка працювала:
- з 03 липня 1997 по 30 вересня 2013 – машиніст крана (кранівник) на гарячій ділянці робіт (запис 2-5);
- з 01 жовтня 2013 по 23 вересня 2015 – машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт (запис 6);
- з 24 вересня 2015 по 30 квітня 2017 - машиніст крана (кранівник), зайнятий в формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обурювальних та очисних відділеннях (запис 7-8);
- з 01 травня 2017 по 31 березня 2022 - машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт (запис 9-10).
Вищевказані періоди роботи позивача також підтверджуються довідкою від 27.11.2025 №20.
Згідно із довідкою №22 від 27.11.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджується стаж роботи позивача за Списком №1 з 01.05.2017 р. по 28.02.2022 р. на посаді машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт.
Довідкою №21 від 27.11.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджується стаж роботи позивача за Списком №2 з 01.01.2016 по 30.04.2017 на посаді машиніст крана (кранівник), зайнятий в формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обурювальних та очисних відділеннях.
Згідно відомостей по спеціальному стажу у довідці індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) позивача вбачається, в частині спірних періодів з 2000 по вересень 2015 код підстави для обліку спец стажу - ЗПЗ013А1. З вересня 2015 року по лютий 2017 - ЗПЗ013Б1.
Судом встановлено, що відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди її роботи з 03 липня 1997 по 31 грудня 1999; з 01 січня 2011 по 29 вересня 2015, що підтверджується розрахунком стажу позивачки.
Пояснень та підстав щодо незарахування спірних періодів ані рішення про відмову в призначенні пенсії, ані відзив на позовну заяву не містять.
Спірним питанням по даній адміністративній справі є правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та незарахування спірних періодів роботи позивачки до пільгового стажу за Списком №1.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з пунктом “а” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.
Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом “а” статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 року та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III “Прикінцеві положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 року №213-VIII.
Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункт “а” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” №213-VIII від 02.03.2015.
Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII, яка була чинна до 01.04.2015, в наступній редакції: “На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах”.
Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт “а” статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом “а” статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту “а” статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Суд не приймає відповідача про те, що визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах визначається лише Законом № 1058-IV, який є пріоритетним та основним над іншими Законами України, адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.
Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 46 років, страховий стаж особи становить 27 років 7 місяців 16 днів, пільговий стаж за Списком № 1 становить 15 років 9 місяців 14 днів, що відповідає вимогам п. “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “а” статті 13 Закону № 1788-ХІІ.
Наведене вище свідчить про протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії з підстав недосягнення пенсійного віку, оформленої рішенням відповідача від 15.01.2026 №057050011588, отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів: 03 липня 1997 – 31 грудня 1999; 01 січня 2011 – 29 вересня 2015, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з записами трудової книжки до копії трудової книжки сер. НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), Позивачка працювала:
- з 03 липня 1997 по 30 вересня 2013 – машиніст крана (кранівник) на гарячій ділянці робіт (запис 2-5);
- з 01 жовтня 2013 по 23 вересня 2015 – машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт (запис 6);
- з 24 вересня 2015 по 30 квітня 2017 - машиніст крана (кранівник), зайнятий в формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обурювальних та очисних відділеннях (запис 7-8);
- з 01 травня 2017 по 31 березня 2022 - машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт (запис 9-10).
Вищевказані періоди роботи позивача також підтверджуються довідкою від 27.11.2025 №20.
Поряд із цим, індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) також містять інформацію про спеціальний стаж позивача в частині спірних періодів з 2000 по вересень 2015 код підстави для обліку спец стажу - ЗПЗ013А1. З вересня 2015 року по лютий 2017 - ЗПЗ013Б1. 
Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511:
код підстави «ЗПЗ013А1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.
код підстави «ЗПЗ013Б1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.
Таким чином, пільговий характер роботи позивача у спірні періоди з 03 липня 1997 по 31 грудня 1999; з 01 січня 2011 по 23 вересня 2015 на посаді машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема записами в трудовій книжці, відомостями про спеціальний стаж позивача в довідці ОК-5 та довідкою №22 від 27.11.2025, відповідно до якої посада «машиніст крана (кранівник), зайнятий на гарячих ділянках робіт» відноситься до Списку 1 розділ ХІ підрозділ 5 (постанова КМУ №461 від 24.06.2016, №497 від 04.07.2017 та ч. 1 п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), а відтак, підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком 1.
Щодо спірного періоду, в межах позовних вимог, з 24 вересня 2015 по 29 вересня 2015 на посаді машиніст крана (кранівник), зайнятий в формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обурювальних та очисних відділеннях, суд зазначає, що пільговий характер роботи позивача у вказаний період підтверджено наявними в матеріалах справи документами, зокрема записами в трудовій книжці, відомостями про спеціальний стаж позивача в довідці ОК-5 та довідкою №21 від 27.11.2025, відповідно до якої посада «машиніст крана (кранівник), зайнятий в формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обурювальних та очисних відділеннях» відноситься до Списку 2 розділ ХІV підрозділ 1 (постанова КМУ №461 від 24.06.2016, №497 від 04.07.2017 та ч. 1 п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), а відтак, підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком 2.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Відповідно до положень частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2026 року та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 07.01.2026 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів з 03 липня 1997 по 31 грудня 1999, з 01 січня 2011 по 23 вересня 2015; до пільгового стажу за Списком №2 періоду з 24 вересня 2015 по 29 вересня 2015.
Відповідно позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволені, оскільки дії Відповідача (в контексті спірного рішення про відмову в призначенні пенсії) визнані протиправними, а зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою, суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Київській області на користь Позивача судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.01.2026 №057050011588 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2026 року та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 07.01.2026 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів з 03 липня 1997 по 31 грудня 1999, з 01 січня 2011 по 23 вересня 2015; до пільгового стажу за Списком №2 періоду з 24 вересня 2015 по 29 вересня 2015. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064 грн. 96 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя О.О. Галатіна