Справа № 156/1585/25
Провадження № 2/156/128/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
19 березня 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі: 
головуючого судді - Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 12.10.2016 у розмірі 30394,84 грн., а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.10.2016 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16755,42 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 03.12.2025 за нею утворилась заборгованість у розмірі 30394,84 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16755,42 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 5261,71 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 8377,71 гривень.
Ухвалою судді від 29.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді від 29.12.2025 заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову повернуто заявнику.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника АТ КБ «ПриватБанк», проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. 
Ухвалою від 19.03.2026 суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача заочно.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 12.10.2016 відповідач ОСОБА_1 (на момент підписання угоди відповідач мала прізвище « ОСОБА_2 ») отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16755,42 грн. на строк 24 місяця з 12.10.2016 по 31.10.2018 шляхом встановлення кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості позичальником здійснюється в наступному порядку: з 01 по 25 число кожного місяця в сумі 885,88 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2018 (п. 2.1 генеральної угоди).
Згідно з п.2.8 генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначена в умовах та правилах.
У вказаній генеральній угоді зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця генеральна угода разом із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилась з його умовами. Зобов`язалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua.
До кредитного договору банк додав витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» у ПриватБанку.
Згідно з наданим розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом 03.12.2025, становить 30394,84 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16755,42 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 5261,71 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 8377,71 грн. 
Відповідно до чч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладання кредитного договору проценти поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначається актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначається сторонами в самому договорі).
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також заборгованість за процентами та пеню.
При цьому позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на умови та правила надання банківських послуг, та тарифи АТ КБ «Приватбанк», які разом з генеральною угодою складають кредитний договір між відповідачем та банком, що підтверджується підписом позичальника в угоді. Умови та правилами надання банківських послуг та тарифи розміщені на сайті: https://privatbank.ua/rules).
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/rules та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи генеральну угоду, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати пені за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
У даному випадку неможливо до вказаних правовідносин застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені за порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, витяг з тарифів обслуговування кредитним карт, умови та правила банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в генеральній угоді, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, оскільки витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису відповідача, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.10.2016. Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та її розмір при порушенні позичальником зобов`язань зі сплати кредиту.
Враховуючи викладене, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею у розмірі 8377,71 грн. немає.
Разом з тим, генеральною угодою від 12.10.2016, укладеною між сторонами, визначений розмір процентної ставки та порядок її сплати, а саме: у розмірі 2% в місяць на суму залишку заборгованості. 
Отримання кредиту у розмірі 16755,42 грн., а також розмір нарахованих процентів в сумі 5261,71 грн. відповідач не спростувала.
Відтак, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 22017,13 грн., яка складається із тіла кредиту у розмірі 16755,42 грн. та процентів у розмірі 5261,71 грн.
Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.10.2016, станом на 03.12.2025, відповідачем в рахунок заборгованості за вказаним договором сплачено 14138,18 грн. Зазначена сума зарахована банком в рахунок погашення пені.
Відтак, із загальної суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.10.2016, яка становить 22017,13 грн., підлягає відніманню сплачена відповідачем сума в розмірі 14138,18 грн.
Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.10.2016, яка підлягає стягненню з відповідача складає 7878,95 грн. (22017,13 - 14138,18 =7878,95).
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 21 травня 2018 року змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно платіжної інструкції №1 від 16.12.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2422,40 грн.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 667,95 грн. (7878,95/30394,84 х 2422,40 = 667,95).
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.10.2016 в сумі 7878 (сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 95 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 667,95 (шістсот шістдесят сім) гривень 95 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Згідно з вимогами п.4 ч.5 ст. 265 ЦПК України:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Н. Комзюк