РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25.03.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/96/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу, у якій
позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІТАВІ-ТРАНС",
відповідач - ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ЕКО БЕРРІ",
про стягнення 2 312,36 грн заборгованості за договором № 29092025/1 від 29.09.2025 про надання транспортних послуг у міжнародному та регіональному сполученні,
ухвалив таке рішення:

1. Предмет позову.
1.1. Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 29092025/1 від 29.09.2025 про надання транспортних послуг у міжнародному та регіональному сполученні у сумі 2 312,36 грн.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
2.1. Форма судочинства.
Суд відповідно до приписів ст. 252 ГПК України ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ухвала про відкриття провадження від 29.01.2026).
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від позивача не надходило. 
2.2. Закриття провадження у справі в частині позовних вимог.
Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 241 411,90 грн заборгованості за договором № 29092025/1 від 29.09.2025.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України згідно з ухвалою суду від 16.02.2026 провадження у справі було закрито в частині стягнення заборгованості в розмірі 239 099,54 грн в зв`язку з погашенням заборгованості і відсутністю предмета спору.
2.3. Розгляд заяв і клопотань сторін.
Згідно з ухвалою суду від 16.02.2026 суд відмовив у задоволенні заяви відповідача від 13.02.2026 (вх. № 2672/26) про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
3. Зміст заяв по суті справи.
3.1. Позовна заява від 28.01.2026 (вх. № 731/26).
ТОВ "ВІТАВІ-ТРАНС" звернулось з позовом до ФГ "ЕКО БЕРРІ" про стягнення заборгованості у розмірі 241 411,90 грн за договором № 29092025/1 від 29.09.2025 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.09.2025 між сторонами був укладений Договір № 29092025/1 про надання транспортних послуг у міжнародному та регіональному сполученні. На виконання умов Договору та погоджених Заявок № 412 від 01.10.2025 та № 415 від 13.10.2025 позивач надав послуги з міжнародного перевезення вантажів за маршрутами с. Тишківці — м. Галле (Німеччина) та с. Тишківці — м. Цербст (Німеччина). Позивач вказує на те, що послуги перевезення були виконані належним чином, що підтверджується міжнародними товаротранспортними накладними CMR та Актом надання послуг. Рахунки (№ 761 та № 797), акти надання послуг та міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) були своєчасно надіслані відповідачу кур`єрською службою "Нова Пошта". Проте відповідач, у порушення умов Договору та Заявок, не здійснив оплату вартості перевезень у встановлені строки. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу на підставі ст. 526, 530, 909, 916 ЦК України. Свою позицію також обґрунтовує приписами ст. 11, 203, 215, 217, 256, 257, 526, 626, 627, 628, 631 ЦК України.
3.2. Відзив на позовну заяву від 13.02.2026 (вх. № 2670/26).
Відповідач проти позову заперечує. Свої заперечення мотивує тим, що обов`язок з оплати послуг не настав, оскільки позивач не надав повного пакета документів, передбаченого п. 4.6 договору та заявками. Вказує на відсутність звітів термореєстратора (термограм) за період перевезень. Також зазначає, що надані міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) не містять перекладу на українську мову. Крім того, згідно з експрес-накладними "Нової Пошти", відправником пакета первинних документів була фізична особа ОСОБА_1 , а не позивач як юридична особа, що на думку відповідача є порушенням умов обміну документами. 
3.3. Відповідь на відзив від 16.02.2026 (вх. № 27/13).
Позивач не погоджується з доводами відповідача. Вказує, що відсутність перекладу CMR чи звітів термореєстратора не спростовує факту належного виконання перевезення. Вантаж був прийнятий вантажоодержувачами без будь-яких претензій до його стану чи температурного режиму, що підтверджується відмітками в міжнародних накладних. Щодо направлення документів фізичною особою зазначає, що ОСОБА_1 є особою, яка пов`язана з підприємством. Факт часткової оплати відповідачем суми боргу після відкриття провадження у справі підтверджує отримання ним документів та згоду з наданими послугами. 
4. Обставини справи, оцінка доказів.
Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.
4.1. Між відповідачем як замовником та позивачем як перевізником 29.09.2025 був укладений договір № 29092025/1 про надання транспортних послуг у міжнародному та регіональному сполученні (далі - Договір).
Умови Договору такі.
Цей Договір регулює порядок відносин, що виникають між Сторонами при перевезенні Вантажу автомобільним транспортом у міжнародному та/або внутрішньому (регіональному) сполученні (п. 2.1).
За цим Договором Замовник доручає, а Перевізник зобов`язується надати Послуги організації перевезення Вантажу автомобільним транспортом у міжнародному та/або внутрішньому (регіональному) сполученні відповідно до умов цього Договору (п. 2.2).
Замовник зобов`язується сплатити за перевезення Вантажу встановлену плату відповідно до умов цього Договору та погоджених Сторонами Заявок (п. 2.3).
Загальна ціна цього Договору визначається як сума вартості всіх наданих послуг відповідно до підписаних Сторонами Заявок та актів наданих послуг протягом всього строку дії цього Договору (п. 3.1).
Сума витрат, узгоджена Сторонами в Заявці (у тому числі і додаткові витрати), є твердою і не підлягає перегляду, за винятком умов, передбачених п. 15.4 цього Договору (п. 3.3).
Розрахунки за фактично надані транспортно-експедиційні послуги здійснюються у національній валюті України шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Перевізника (п. 4.1).
Розрахунок між Замовником та Перевізником за надання транспортних послуг здійснюються на підставі ставки-фрахту, письмово узгодженої в Заявці на кожне окреме перевезення (п. 4.2).
Рахунок оплачується Замовником протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту отримання повного пакету документів, передбаченого пунктами 4.6, 6.1, 6.2 цього Договору, якщо інше не передбачено відповідною Заявкою (п. 4.3).
Замовник оплачує рахунок за фактично надані транспортно-експедиційні послуги після отримання від Перевізника повного пакету оригіналів документів (п. 4.6): 
4.6.1. Рахунок-фактура; 
4.6.2. Акт надання послуг в двох екземплярах (датою доставки вантажу згідно з TTH/CMR); 
4.6.3. Товарно-транспортна накладна або міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) з датою і печаткою Вантажоодержувача про розвантаження; 
4.6.4. Звіт термореєстратора за час транспортування Вантажу від моменту завантаження до моменту вивантаження; 
4.6.5. Заявка, складена Замовником, підписана Перевізником та засвідчена печаткою.
Моментом доставки Вантажу вважається момент фактичного прибуття транспортного засобу Перевізника на місце розвантаження, визначене у відповідній Заявці та підписання всіх необхідних документів для перевезення Вантажу (товарно-транспортної накладної/CMR чи інших супровідних документів відповідно до вимог чинного законодавства), з подальшим пред`явленням його до розвантаження (п. 5.3.).
Вказані документи мають бути надані Перевізником не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після виконання відповідного перевезення. У разі ненадання повного комплекту зазначених документів Замовник має право призупинити оплату послуг до моменту отримання їх в повному обсязі (п. 6.2).
У випадку не повернення оригіналу завіреного "Замовником" акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту направлення та відсутності обґрунтованої письмової відмови, Акт вважається підписаним, послуги наданими та прийнятими "Замовником" (п. 6.3).
Цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та скріплення печатками (за наявності печаток) та діє до 31 грудня 2026 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами (п. 13.1).
4.2. Сторони погодили заявку № 412 від 01.10.2025 на перевезення вантажу ("малина заморожена") за маршрутом с. Тишківці (Україна) — 06118 Halle (Німеччина). Вартість послуг (ставка фрахту) за цією заявкою була узгоджена в розмірі 2 000 євро з оплатою у безготівковій формі в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день замитнення.
Згідно з рахунком № 761 та акту надання послуг від 09.10.2025 гривневий еквівалент склав 97 007,80 грн.
Також сторони погодили заявку № 415 від 13.10.2025 на перевезення вантажу за маршрутом с. Тишківці (Україна) — 39261 Zerbst (Німеччина). Вартість послуг (ставка фрахту) була узгоджена в розмірі 3 000 євро з оплатою по безготівковому розрахунку в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день замитнення. Згідно складеного рахунку № 797 гривневий еквівалент склав 144 404,10 грн.
4.3. Вказані перевезення виконано позивачем належним чином, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними CMR б/н від 03.10.2025 та від 14.10.2025 (відповідно до дат у CMR), у яких містяться підписи та печатки вантажоодержувачів про прийняття вантажу без зауважень. Направлення документів підтверджується експрес-накладними "Нова Пошта" № 20451275843844 від 21.10.2025 та № 20451280773668 від 27.10.2025.
4.4. Відповідач після відкриття провадження у справі згідно з платіжною інструкцією № 240 від 05.02.2026 сплатив на користь позивача 500 000 грн. З цієї суми позивач зарахував 239 099,54 грн як часткове погашення заборгованості за Договором № 29092025/1. 
4.5. Відповідач на час розгляду справи доказів оплати заборгованості за надані послуги в розмірі 2 312,36 грн не надав.
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
5.1. Вирішуючи спір, суд застосовує норми Господарського кодексу України, який був чинним на час існування спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).
5.2. Згідно зі ст. 929 ЦК України та ст. 9 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 931 ЦК України).
Таким чином, укладений між сторонами Договір є договором транспортного експедирування.
5.3. За приписами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене кореспондується з положеннями ст. 525, 526 ЦК України.
Як передбачено в ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
5.4. Щодо доводів відповідача про ненадання повного пакета документів (відсутність термограм згідно з п. 4.6.4 Договору) та недоліків при їх відправленні суд враховує таке. 
Здійснення відповідачем платежу в розмірі 239 099,54 грн за спірним договором після пред`явлення позову до суду свідчить про фактичне прийняття ним послуг та визнання обов`язку з їх оплати. Поведінка відповідача, який оплачує переважну більшість боргу, проте заперечує обов`язок сплатити залишок через формальні недоліки в супровідних документах щодо тієї ж господарської операції, підпадає під дію доктрини заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium). Добросовісність вимагає від учасників цивільних відносин послідовності. Факт належного здійснення перевезення підтверджується відмітками вантажоодержувачів у CMR без зауважень, тому суд відхиляє заперечення відповідача щодо зупинення оплати на підставі п. 6.2 Договору. 
Більше того, відповідно до п. 6.3 Договору за відсутності обґрунтованої письмової відмови від підписання акту протягом 10 днів послуги вважаються прийнятими.
Суд встановив, що відповідач порушив зобов`язання — в установлений строк оплату послуг у повному обсязі не здійснив, залишок заборгованості становить 2 312,36 грн.
6. Висновки суду.
6.1. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити — стягнути з відповідача на користь позивача 2 312,36 грн заборгованості.
7. Судові витрати.
7.1. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України. 
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
7.2. Позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 22.01.2026 № 290. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову щодо залишку боргу, судовий збір у розмірі 34,68 грн (пропорційно до суми 2 312,36 грн) покладається на відповідача. 
7.3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України). 
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач подав: договір про правову допомогу від 26.01.2026, укладений з адвокатом Лозою В. М.; довіреність від 26.01.2026; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.01.2026 № 07-01 на суму 15 300 грн; акт прийому-передачі від 28.01.2026; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.08.2008.
Згідно з актом, адвокат здійснив: огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів (5 год. 50 хв.); проведення заходів досудового врегулювання (0 год. 20 хв.); здійснення арифметичних розрахунків (0 год. 30 хв.); аналіз судової практики (1 год. 00 хв.); підготовку пакета документів та позовної заяви (10 год. 20 хв.); вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи (5 год. 00 хв.). В позовній заяві позивач також просив в разі задоволення позову стягнути 3 000 грн "гонорару успіху" (премію).
Відповідач у відзиві на позов заперечив щодо стягнення вказаних витрат, вважаючи їх безпідставно завищеними, неспівмірними зі складністю справи та реально виконаною роботою. Відповідач наголошує, що справа є малозначною і типовою, а заявлений адвокатом час у розмірі 23 годин на опрацювання стандартних документів та складання типового позову про стягнення боргу є штучно збільшеним. Відповідач також просить відмовити у стягненні 3 000 грн "гонорару успіху", оскільки ці кошти не є витратами на правничу допомогу в розумінні ГПК України.
У відповіді на відзив позивач вказав, що заявлені витрати відповідають обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, є співмірними з первісною ціною позову, а їх розмір відповідає рівню звичайних цін на ринку. Детальний опис робіт відображений в акті, і ці послуги включали повний юридичний супровід справи, що було погоджено та оплачено клієнтом.
Вирішуючи питання про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує те, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (постанова ВП ВС від 15.06.2021 у справі №904/5726/19). 
В постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 викладено правовий висновок про те, що суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Встановлюючи реальність (необхідність) адвокатських витрат, суд вважає, що здійснення огляду доказів, проведення розрахунків та здійснення аналізу судової практики є по суті єдиною послугою — підготовкою та поданням позовної заяви. 
Враховуючи те, що спір є юридично простим, має невеликий обсяг доказів (два перевезення) та усталену судову практику, суд вважає, що для підготовки та подання позовної заяви такого типу достатньо 8 год., вартість яких відповідно до умов договору становить 5 321,68 грн (8 год. х 665,21 грн/год). Належить зауважити, що не можуть оплачуватись абстрактні послуги "вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу", які не є визначеними як конкретна послуга.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що критерію реальності (необхідності) відповідають витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 321,68 грн.
Щодо стягнення "гонорару успіху" суд враховує правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд вважає, що справа є простою, її вирішення на користь позивача не вимагало будь-яких додаткових дій чи зусиль від адвоката, окрім складення і подання позовної заяви, а тому додаткова винагорода у вигляді "гонорару успіху" не може бути визнана витратами на правничу допомогу, без яких позивач був би позбавлений можливості реалізувати право на судовий захист. А відтак вказана сума не підлягає стягненню з відповідача.
7.4. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 5 356,36 грн судових витрат, з яких 34,68 грн — судовий збір, 5 321,68 грн — витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 2, 86, 123, 126, 129, 130, 233, 236, 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ЕКО БЕРРІ" (78124, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, с. Тишківці, вул. Незалежності, буд. 68, ідентифікаційний код 41321415) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІТАВІ-ТРАНС" (89636, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с-ще Кольчино, вул. Спортивна, буд. 10, корп. Б, ідентифікаційний код 38236409) 2 312,36 грн (дві тисячі триста дванадцять гривень тридцять шість копійок) заборгованості за договором № 29092025/1 від 29.09.2025 про надання транспортних послуг у міжнародному та регіональному сполученні, а також 5 356,36 грн (п`ять тисяч триста п`ятдесят шість гривень тридцять шість копійок) судових витрат, з яких 34,68 грн — судовий збір, 5 321,68 грн — витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25.03.2026.

Суддя О. В. Малєєва