РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/20175/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., за участю секретаря судового засідання Осташевської І.А. та представників сторін: представника позивача - Грицай І.О., представника відповідача - Курилас В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення про коригування митної вартості товарів,
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Рівненської митниці (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №204020/2025/000024/2 від 03.06.2025; визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000319.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою митного оформлення ввезених товарів позивачем подано до митного органу митну декларацію, в якій визначено митну вартість товарів за основним методом - ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу документи, що відповідають переліку, визначеному у статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Позивач вважає, що вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою митною вартістю товарів та безпідставно прийняв рішення про наявність підстав для коригування митної вартості із застосування резервного методу. Окрім того зауважує, що відповідачем в оскаржуваних рішеннях не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. З огляду на вказане просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, де в обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначає, що відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати органу доходів і зборів (митниці) достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Вказує, що декларантом не надано повного переліку додаткових документів, витребуваних митним органом на підставі частини 3 статті 53 МК України, а документи, надані декларантом на підставі частини 2 статті 53 МК України в якості підтвердження числових значень складових задекларованої митної вартості товарів, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Водночас відповідач вважає, що документи, які надавались позивачем додатково, не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують заявлені декларантом числові значення складових митної вартості. Відтак, у митного органу відсутні підстави для визнання митної вартості оцінюваних товарів, заявленої декларантом за основним методом. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду 03.11.2025 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 03.11.2025. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 10.11.2025 суд зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення позивачу цієї ухвали та встановив позивачу спосіб усунення недоліків вказаної позовної заяви, а саме шляхом подання позивачем заяви із обґрунтуванням та доказами наявності передбачених законом підстав для звільнення позивача від сплати судового збору або подання позивачем до суду оригіналу платіжного документа про сплату позивачем за подання позовної заяви до суду судового збору у сумі 3551,93 грн.
21.11.2025 на виконання ухвали суду від 10.11.2025 позивач через свого представника подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору у сумі 3551,93 грн.
Ухвалою від 24.11.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 11.12.2025, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 05.12.2025 до суду відзив, в якому виклав свої заперечення проти позову.
У підготовче засідання призначене на 11.12.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін. Занесеною до протоколу судового засідання ухвалою суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 15.01.2026.
15.01.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів у справі.
У підготовче засідання призначене на 15.01.2026 до суду прибули уповноважені представники сторін, після вирішення судом усіх питань підготовчого провадження суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 16.02.2026 у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 16.02.2026 до суду прибули уповноважені представники позивача та відповідача. У судовому засіданні, заслухавши уповноважених представників сторін, з`ясувавши їх доводи та аргументи, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд на підставі статті 227 КАС України після судових дебатів перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення і проголошення до 26.02.2026.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Заслухавши в судових засіданнях уповноважених представників сторін, розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
21.11.2024 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 як покупцем та «Bella Malzemecilik San Ve Tic Ltd» (Туреччина) як продавцем укладено контракт № Bel21112024 від 21.11.2024, відповідно до умов якого продавець поставляє товар на умовах згідно Інкотермс 2020. Продавець продає, а покупець купує товар, ціна, загальна вартість, маркування, упаковка, країна призначення, умови та час доставки та оплати визначаються цим Контрактом. Товари контракту - це кухонні набори меблів, що складаються з обіднього столу та стільців, ціна та кількість яких зазначені у рахунках- фактурах, що є частиною контракту (пункти 1.2 – 1.3 контракту).
Відповідно до пунктів 2.1-2.3 контракту кількість поставленого за даним контрактом товару визначається в інвойсі. Покупець надсилає продавцеві замовлення факсом або електронною поштою із зазначенням товару та кількості. Продавець повинен підтвердити замовлення та скласти проформа-рахунок-фактуру. 
За умовами контракту ціни поставляючого товару узгоджені сторонами і вказані в рахунку-фактурі, а оплата здійснюється 100% в доларах США банківським переказом на рахунок продавця згідно попереднього рахунку-фактури, до готовності товару, про що зазначено у розділах 5, 6 контракту.
20.05.2025 покупцем (позивачем) сформовано замовлення на поставку товару, яке продавець погодив та 22.05.2025 надіслав покупцю попередній рахунок (проформу інвойс №BLL20250000000322) на загальну суму замовлення 19100,00 доларів США. 
Позивач (покупець) 27.05.2025 оплатив 100% вартості товару, визначеної в проформа-інвойсі №BLL20250000000076 на суму 19100,00 доларів США, де у призначенні платежу зазначено: кухонні комплекти меблів, контракт №Bel21112024 від 21.11.2024 та попередній рахунок №BLL20250000000322 від 22.05.2025.
На поставку товару покупцем був складений комерційний рахунок-фактура від 28.05.2025, у якому продавцем та покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару, зокрема: кухонні набори зі столу розміром 80х130 та 6 стільців - 150 наборів 90,00 доларів США - вартість набору, загальна вартість - 13 500,00 доларів США; кухонні набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільців - 80 наборів 70,00 доларів США - вартість набору, загальна вартість - 5600,00 доларів США. Загальна вартість поставленого товару складає 19100,00 доларів США.
Поставка товару здійснювалась відповідно до договору №UA3/2022 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.02.2022, укладеного між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 як замовником та «Helen Tasimacilik San. Ve Tic. LTD. STI.» як перевізником. Поставку товару на територію України здійснено вантажним автомобілем згідно транспортної заявки №HLN2025-14 від 26.05.2025 та міжнародної товаротранспортної накладної від 28.05.2025. Відповідно до рахунку-фактури №HL22025000000006 від 02.06.2025 та інформації про транспортні витрати №111 від 02.06.2025 вартість перевезення товару з міста Кейсері (Туреччина) до кордону України (пункт пропуску Порубне) складає 2450,00 доларів США. З пункту пропуску Порубне до с. Мирогоща Перша, Дубенського району - 1050,00 доларів США.
Для здійснення митного оформлення партії товару позивачем була подана до Рівненської митниці електронна митна декларація № 25UA204020012455U6. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів, визначених у графі 44 декларації. 
У поданій декларації № 25UA204020012455U6 митна вартість товару була визначена за першим методом, а саме за ціною контракту. При розрахунку митної вартості до ціни, що була фактично сплачена за контрактом додано витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України: 19100,00 доларів США (ціна товару) + 2450,00 доларів США (вартість перевезення до кордону України) х 41,6184 (курс USD щодо гривні) = 896 876,52 грн. (митна вартість).
За результатами розгляду декларації митний орган надіслав позивачу електронні повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів с9224c35-7d2b-47b3-84a8-60aefdadfe5a та dd580c0d-06d2-479b-9fc5-180c4cabbff4 від 03.06.2025.
03.06.2025 на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів, позивачем були надана відповідь з письмовими поясненнями щодо заявлених до митного оформлення товарів, у яких декларант заперечив наявність розбіжностей в документах, поданих до митного оформлення, та надав детальне пояснення їх застосування.
Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA204020/2025/000319 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2025/000024/2 від 03.06.2025, яким митну вартість товару визначено за резервним методом.
У рішенні про коригування митної вартості зазначено такі підстави для коригування:
І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не надано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994; 2) подані до митного оформлення документи містять неточності: 
- Згідно інвойсу від 28.05.2025 №BLL2025000000061, умови поставки EXW KAYSERI (TR). Термін EXW означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, і покупець повинен нести всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару від підприємства продавця до місця призначення. Проте, у рахунку фактурі від 02.06.2025 №HL22025000000006 відсутні відомості щодо вартості навантаження, що свідчить про недотримання частини 10 статті 58 МКУ. 
- Не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 28.05.2025 №25060600EX00016917 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт. 
- Також у митній декларації країни відправлення від 28.05.2025 №25060600EX00016917 зазначені документи TPS-E-Faturа від 28.05.2025, TPS -Kripto Numarasi від 28.05.2025, який до митного оформлення не надано.
- В наданій до митного оформлення специфікації виробника товару від 28.05.2025 №б/н відсутні повне найменування товару, моделі, ціна та умови продажу, при цьому специфікація видана та підписана суб`єктом ЗЕД «BELLA MALZEMECILIK». Разом з тим виробником товару в електронному інвойсі митної декларації заявлено «TASKALE MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKEТІ». Дані відомості не кореспондуються між собою.
- Відповідно до п.2.2. Контракту від 21.11.2024 № Bel21112024, згідно з яким покупець надсилає продавцеві замовлення факсом або електронною поштою із зазначенням товару та кількості, однак в наданому до митного оформлення замовленні товару від 20.05.2025 №б/н відсутня інформація про продавця та адресата замовлення, а також повна назва товару. 
- в наданого до митного оформлення Свідоцтва про реєстрацію торгової марки № НОМЕР_1 від 16.07.2011 закінчено строк реєстрації. 
ІІ. Відповідно до статті 64 Митного кодексу України, Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості товарів (схожого за фізичними характеристиками, якістю, країною виробництва), митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями: Товар №1 - МД від 12.02.2025 № 25UA40004000298100 - 4,42 дол. США/кг, МД від 09.03.2025 № 25UA50058000179916 - 4,42 дол. США/кг. 
III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) копію митної декларації країни відправлення з відмітками митної адміністрації країни відправлення; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару: 5) документи TPS-E-Fatura від 28.05.2025, TPS-Kripto Numarasi від 28.05.2025; 6) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме щодо понесених витрат на навантаження; 7) документи, що підтверджують наявність зареєстрованої торгової марки. 
IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59-61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості товару (з такими ж фізичними характеристиками, якістю, країною виробництва), митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями: Товар №1 - МД від 12.02.2025 № 25UA40004000298100 - 4,42 дол. США/кг, МД від 09.03.2025 № 25UA50058000179906 - 4,42 дол. США/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 64222,60 дол. США (4,42 дол. США/кг * 14530кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2672841,856 (64222,60 дол. США * 41,6184 UAN/USD).
Позивач подав до митного органу нову МД № 25UA204020012496U3 від 03.06.2025 за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України.
Вважаючи протиправними картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з цим позовом до суду з наведеними вище позовними вимогами.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 7 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль – це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).
Відповідно частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини 1 статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частинами першою-другою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 54 МК України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною 1 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
При цьому частиною 1 статті 57 МК України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
В силу вимог частини другої-третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).
Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.
Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 МК України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.
Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою цієї статті ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 10 статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Частиною 11 статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
Частиною 9 статті 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
В силу вимог частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
З аналізу наведених вище норм права слідує, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари або наявні ознаки підробки.
Так, наведені норми законодавства зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року у справі №815/6827/17.
Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості. При цьому позиція митного органу полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей) необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації наявної в митниці по розмитненню подібного товару.
Як втсанвлено судом, обґрунтовуючи спірне рішення про коригування митної вартості від 03.06.2025 відповідач, серед іншого зазначає таке: згідно інвойсу від 28.05.2025 №BLL2025000000061, умови поставки EXW KAYSERI (TR). Термін EXW означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, і покупець повинен нести всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару від підприємства продавця до місця призначення. Проте, у рахунку фактурі від 02.06.2025 №HL22025000000006 відсутні відомості щодо вартості навантаження, що свідчить про недотримання частини 10 статті 58 МК України.
З цього приводу слід зауважити, що у пункті 4.1. Контракту від 21.11.2024 №Bel21112024 сторони передбачили умови поставки EXW Turkey Kayseri згідно з Інкотермс 2020. Умови поставки зазначені у рахунку-фактурі. Дата доставки: дата видачі відвантажувальних документів. 
Згідно з Інкотермс-2020 постачання на умовах EXW означає, що товар і всі ризики, пов`язані з ним, переходять до покупця у момент самовивозу зі складу продавця або іншого обумовленого місця. З цієї миті зобов`язання продавця за постачанням вважаються виконаними. Вантаж вважається поставленим продавцем під час його передачі покупцю на території продавця або в іншому визначеному місці (наприклад, на фабриці, на заводі, складі тощо), і це визначене місце може бути або може не бути приміщенням продавця. 
Відповідно до умов поставки EXW (франко-завод) продавець здійснює поставку в момент, коли він надає товари у розпорядження покупця на території продавця або в іншому в названому місці (згідно з укладеним контрактом – місто Кайсері). 
У свою чергу, імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і оплатити перевезення від підприємства-продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника. 
Відповідно до пункту 4.6. Контракту від 21.11.2024 № Bel21112024 завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок продавця, тоді як перевезення оплачується покупцем, що передбачено пунктом 4.2 Контракту. 
Крім того, у пункті 5.2. Контракту від 21.11.2024 № Bel21112024 сторони визначили, що ціна не може бути змінена після підтвердження замовлення. В ціну товару входить вартість упаковки, маркування і витрати на тару, а також витрати на завантаження у вантажний транспорт. 
Тобто, за умовами Контракту від 21.11.2024 № Bel21112024 сторони хоча і визначили умови поставки товару EXW Turkey Kayseri, водночас продавець взяв на себе відповідні зобов`язання щодо завантаження товару у вантажний транспорт за власний рахунок. 
З матеріалів справи суд встановив, що поставка товару здійснювалась відповідно до Контракту № UA3/2022 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.02.2022, який укладений ФОП ОСОБА_1 з компанією «Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd.». 
Відповідно до рахунку-фактури № HL22025000000006 від 02.06.2025 та інформації про транспортні витрати, вартість перевезення товару з міста Кайсері (Туреччина) до кордону України (пункт пропуску Порубне) транспортним засобом, автомобілем з причепом державний номер автомобіля НОМЕР_2 , причіп НОМЕР_3 складає 3500,00 доларів США, а саме з Кайсері (Туреччина) до митного пункту пропуску Порубне (Україна) – 2450,00 доларів США, а з митного пункту пропуску Порубне (Україна) до с. Мирогоща Перша, Дубенського району - 1050,00 доларів США.
Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд зазначає, що у позивача був відсутній обов`язок вказувати інформацію щодо вартості завантаження у рахунку-фактурі № HL22025000000006 від 02.06.2025, оскільки такі витрати вже включено в ціну товару, що підтверджується пунктом 5.2 Контракту від 21.11.2024 № Bel21112024. А відтак, доводи відповідача щодо відсутності відомостей про вартість завантаження у рахунку-фактурі № HL22025000000006 від 02.06.2025 є необґрунтованим та суд такі відхиляє як безпідставні.
Щодо зауваження митного органу про те, що у митній декларації країни відправлення №25060600ЕХ00016917 від 28.05.2025 відсутні відмітки митниці відправлення, як на підставу не прийняття заявленої митної вартості товарів, то суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення відповідно до статті 53 МК України, не є обов`язковим документом, який подається при митному оформленні товару. Такий документ не може бути оцінений як такий, що дає достатні підстави для сумнівів у обґрунтованості визначення декларантом митної вартості товару. Крім того такий документ є документом продавця та складений відповідно до вимог країни відправлення і покупець жодним чином не може впливати на зміст чи форму вказаного документа. Суд також зазначає, що митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Суд зазначає, що до митного оформлення була надана копія експортної МД країни Туреччина №25060600ЕХ00016917 від 28.05.2025, яка містить всі відомості необхідні для ідентифікації митної декларації країни відправлення з партією товару, що оцінюється. Зокрема у вказаній митній декларації наявна інформація про найменування відправника - Bella Malzemecilik San Ve Tic Ltd та найменування одержувача – ФОП ОСОБА_1 , загальна вартість поставленого товару – 19100,00 доларів США, кількість одиниць – 230 комплектів, вагга нетто – 14530,00 кг та вага брутто – 14965,00 кг, що у повній мірі відповідає заявленому до митного оформлення товару. Отже, суд приходить до висновку, що зазначений аргумент митного органу не є розбіжністю в поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість. 
Крім того, у спірному рішенні митний орган зазначив про те, що у митній декларації країни відправлення № 25060600ЕХ00016917 від 28.05.2025 зазначений документ TPS-E-Fatura від 28.05.2025 та TPS-Kripto Numarasi від 08.05.2025, які до митного оформлення не надано. 
З наявної у матеріалах справи експортної декларації країни відправлення № 25060600ЕХ00016917 від 28.05.2025 слідує, що така містить посилання на TPS-E-Fatura від 28.05.2025 та TPS-Kripto Numarasi від 28.05.2025. 
TPS-E-Fatura та TPS-Kripto Numarasi від 28.05.2025 – це номер електронного документу, що в електронній митній базі Туреччини формується як внутрішній, при проведенні митних процедур в країні відправлення, оскільки формується у TPS (розшифровується як «TEK PENCERE SISTEM»), що в перекладі «система єдиного вікна». 
Запис «TPS-E-Fatura від 28.05.2025» та «TPS-Kripto Numarasi» свідчить лише про те, що товари відповідних позицій внесені в єдину систему електронного декларування країн Європейської економічної зони. Дані записи в митній декларації країни експортера є всього лише кодами реєстрації даних товарів в системі митного декларування та не існують в паперовому вигляді.
Е-фатура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації. 
У зв`язку з цим суд вказує, що вищевказаний документ не може надаватися покупцеві і, відповідно, декларантом при митному оформленні митному органу України. Таким чином, такі дані в митній декларації країни відправлення означають номер експортної транзакції в системі TPS і не стосуються митної вартості товарів.
Аналізуючи доводи митного органу про те, що в специфікації виробника товару від 28.05.2025 №б/н відсутні повне найменування товару, моделі, ціна та умови продажу, суд зазначає таке.
З матеріалів справи суд встановив, що специфікація виробника товару від 28.05.2025 до Контракту № Bel21112024 містить інформацію щодо переліку замовленого товару (асортимент товару, кількість), видана та підписана суб`єктом продавцем товару BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD.
Суд наголошує, що специфікація виробника товару не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару. Крім того, специфікація є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми специфікацій, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість її відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
У спірному рішенні відповідач також зазначив про те, що виробником в електронному інвойсі митної декларації заявлено TASKALE MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI, що не кореспондується з інформацією зазначеною у специфікації виробника товару від 28.05.2025. Щодо таких доводів митного органу суд зазначає, матеріалами справи підтверджується, що експортером товару є турецька компанія BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD, що слідує зі змісту Контракту від 21.11.2024 №Bel21112024, рахунку-фактури №BLL2025000000061 від 28.05.2025, комерційного рахунку-фактури від 28.05.2025, банківського платіжного документу (MUR)12 від 27.05.2025, митної декларації країни відправлення № 25060600ЕХ00016917 від 28.05.2025, сертифiкату про походження товару №D1294135.
Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що положеннями Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2020 не встановлено, що експортер (сторона ЗЕД-контракту) та виробник товарів, що декларуються мають співпадати. 
Слід також зазначити, що сторони самостійно вправі визначати форму, зміст договору та комерційних документів. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності та на принцип свободи договору, митним органам заборонено втручатися у діяльність сторін зовнішньоекономічного договору шляхом неврахування наданих до митного оформлення відомостей у якості інвойсу (специфікацій) з причин наявності чи відсутності у них певних відомостей та реквізитів чи неналежної їх форми складення.
Положеннями пункту 4 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми специфікації.
Отже з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності, наявність чи відсутність у специфікації певних відомостей (реквізитів) не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.
З огляду на зазначене, доводи відповідача стосовно відмінностей у відомостях щодо виробника та постачальника є безпідставними та такими, що не впливають на числові показники заявленої митної вартості.
Щодо доводів митного органу про те, що в наданому до митного оформлення замовленні товару від 20.05.2025 №б/н відсутня інформація про продавця та адресата замовлення, а також повна назва товару, суд зазначає, що відповідно до положень статті 53 МК України, замовлення покупця не визначено як обов`язковий документ, який подається при митному оформленні товару.
Окрім того, зі змісту Контракту № Bel21112024 укладеного між позивачем та продавцем, не прослідковується вимог щодо способу заповнення замовлення покупцем, відповідно замовлення від 21.11.2024 № б/н складено покупцем в довільній формі, а відтак зазначена митним органом така підстава для коригування митної вартості як відсутність у замовленні від 21.11.2024 інформації про продавця та адресата замовлення, а також повної назви товару, жодним чином не впливає на ціну заявленого товару, з урахуванням інших наданих позивачем документів, передбачених статтею 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.
На переконання суду, сам факт надання позивачем замовлення не є підставою для визначення числового значення вартості товару і жодним чином не впливає на митну вартість товару, зокрема не свідчить про її заниження та не є підставою для коригування митної вартості. 
Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності суд констатує, що усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є безпідставними та такими, що не спростовують повноту інформації наданої позивачем на підтвердження заявлення митної вартості товарів, представлених для митного оформлення.
Крім того, положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже підтверджують митну вартість товару. 
Правові висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16, від 19.02.2025 у справі № 1.380.2019.002530, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні від 03.06.2025 митну вартість імпортованих товарів визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України та використано інформацію щодо рівня митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначених відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості.
Поряд з цим судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішеннях про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом. Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020 та від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.
Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Так, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19, від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19 та від 16.01.2025 у справі №160/939/24.
Також Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020 у справі № 140/804/19 наголошував, що різниця між вартістю товару задекларованого особо та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.
Суд наголошує, що в частині 3 статті 53 МК України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 МК України.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суду щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах від 23.10.2021 у справі №815/4821/16.
Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, від 15 лютого 2024 року у справі № 815/5838/17 та від 27.02.2025 у справі №300/784/24, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у цій справі.
На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.
Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач взагалі не мав передбачених частиною 3 статті 53 МК України підстав для витребування у позивача додаткових документів.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
З огляду на наведене, суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів №204020/2025/000024/2 від 03.06.2025 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. У свою чергу, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000319 сформована на підставі рішення про коригування митної вартості товарів, яке визнане судом протиправним, також є протиправною і підлягає скасуванню.
Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
За приписами частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.
5. Розподіл судових витрат.
З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 3551,93 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо протиправності винесених відповідачем рішень, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 3551,93 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати картку відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000319 та рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №204020/2025/000024/2 від 03.06.2025.
Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3551,93 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 );
Відповідач: Рівненська митниця (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ: 43958370):
Повний текст рішення складений 26 лютого 2026 року.

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК