Справа № 276/272/26
Провадження по справі №2-а/276/8/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.,
при секретарі судового засідання Процюк О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 2/257 від 03.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
17.02.2026 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати постанову № 2/257 від 03.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням штрафу 17000,00 грн, а справу – закрити.
Позивач вважає постанову незаконною з чотирьох підстав:
-Порушення процедури направлення на ВЛК: 06.08.2025 його доставили до ТЦК і безальтернативно вимагали негайно пройти ВЛК. Він відмовився через відсутність при собі медичних документів, що підтверджують його діагноз. Просив дозволити дати час на збір документів, але отримав відмову.
-Сплив строків: на думку позивача, строк притягнення до відповідальності за ст. 38 КУпАП на момент винесення постанови (03.09.2025) вже сплив.
-Порушення права на захист: під час затримання поліцією 06.08.2025 він письмово просив надати адвоката, але отримав відмову та погрози.
-Незаконне затримання: протокол поліції про затримання за ст. 262 КУпАП був безпідставним, а повістку поштою він раніше не отримував.
У судовому засіданні 25.02.2026 позивач позов підтримав. Він наголосив, що не відмовлявся від ВЛК загалом, а лише від негайного огляду в Бердичеві, бо боявся бути визнаним придатним без історії хвороби. Також пояснив, що не з`явився до ТЦК у наступні дні через раптове погіршення здоров`я та госпіталізацію ввечері 06.08.2025, а 03.09.2025 не прибув на розгляд справи, бо перебував на новому робочому місці в гімназії.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та відзив, у якому просить відмовити у позові повністю.
Відповідач зазначає, що 06.08.2025 позивача доставила поліція. Встановлено, що він не проходив ВЛК під час воєнного стану. Йому було сформовано направлення на ВЛК до КНП «Бердичівська міська лікарня», від отримання якого він категорично відмовився. Відмову зафіксовано Актом за підписами свідків та власноручними поясненнями позивача. На підставі цього складено протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На розгляд справи 03.09.2025 позивач, будучи належним чином повідомленим, не з`явився.
Відповідач наголошує, що законодавство не надає права самостійно обирати заклад для ВЛК чи відмовлятися від направлення через відсутність документів. Право на захист ТЦК не обмежував, а строк притягнення до відповідальності (3 місяці за ст. 38 КУпАП) дотримано.
Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито спрощене провадження. Суд за власною ініціативою витребував у відповідача матеріали справи № 2/257, які були подані 24.02.2026 та досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач є військовозобов`язаною особою та перебуває на військовому обліку. Згідно з дослідженими судом даними Облікової картки позивача (додаток до військового квитка / тимчасового посвідчення серії НОМЕР_1 ) та результатами проходження ВЛК, встановлено, що 18.03.2014 призовною комісією ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час. 
Повторних ВЛК з того часу не проходив.
Події, що стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, розгорталися 06 серпня 2025 року.
06.08.2025 о 15:06 позивача затримала поліція та о 17:17 доставила до ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі Хорошів (Довідка № 2/806).
У ТЦК позивачу сформували Направлення № 4545066 від 06.08.2025 на ВЛК до КНП «Бердичівська міська лікарня». Проте ОСОБА_1 відмовився його отримувати, що підтверджується Актом відмови від 06.08.2025, складеним у присутності двох свідків. В акті зі слів позивача вказана причина: «потрібен час для збирання документів для підтвердження діагнозу». Акт підписаний позивачем.
Того ж дня складено Протокол про адміністративне правопорушення № 2/257 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач надав до протоколу власноручне пояснення: «Від проходження військово-лікарської комісії в м. Житомир на базі КНП «Бердичівська міська лікарня» відмовляюсь через те, що при собі не маю всіх необхідних медичних документів про стан мого здоров`я. бажаю проходити ВЛК в КНП «Хорошівська лікарня».
Позивачу під особистий підпис вручили повістку на розгляд справи, призначений на 03.09.2025, що підтверджується його розпискою. На розгляд він не з`явився, клопотань не подавав, що позивач підтвердив у судовому засіданні. 03.09.2025 начальник ТЦК виніс Постанову № 2/257 про накладення штрафу 17000 грн.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 65 Конституції України категорично закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і продовжує діяти на теперішній час. Одночасно, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено та проводиться загальна мобілізація. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період настає з моменту введення воєнного стану в Україні та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже, у період вчинення правопорушення (серпень 2025 року) та винесення оскаржуваної постанови (вересень 2025 року) в Україні беззаперечно діяв особливий період та правовий режим воєнного стану.
Спеціальним законом, що здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII. Частиною десятою статті 1 цього Закону чітко визначено, що громадяни України, зобов`язані, серед іншого, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Особливості виконання військового обов`язку в період мобілізації деталізовані у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII. Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 22 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок № 560). Цим підзаконним нормативно-правовим актом деталізовано механізми виклику громадян до ТЦК та СП, їх направлення на медичний огляд та проходження ВЛК. Процедура безпосереднього проведення медичного огляду військовозобов`язаних регламентується Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі – Положення № 402). 
Суд також звертає особливу увагу на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX. Цим Законом було скасовано правовий статус «обмежено придатний до військової служби». Водночас, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 3621-IX було встановлено імперативний обов`язок для всіх громадян України, які раніше (до набрання чинності цим Законом) були визнані обмежено придатними до військової служби, протягом дев`яти місяців (тобто до 04 лютого 2025 року) в обов`язковому порядку пройти повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби. 
Відповідальність за порушення вищевказаних обов`язків закріплена у Кодексі України про адміністративні правопорушення. Частиною третьою статті 210-1 КУпАП (у редакції Закону України від 09.05.2024 № 3696-IX, що значно посилив відповідальність) встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Санкція цієї норми передбачає безальтернативне накладення штрафу на громадян у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в абсолютному грошовому вимірі становить від 17 000 до 25 500 гривень. 
Судом надається наступна оцінка аргументів сторін.
Щодо права на вибір лікарні та ненадання медичних документів:
-Суд відхиляє аргументи позивача. Законодавство не наділяє громадянина правом самостійно обирати медичний заклад для ВЛК (відмовлятися від лікарні в Бердичеві на користь лікарні в селищі Хорошів) під час мобілізації.
-Відсутність документів у момент затримання не є підставою відмовлятися від направлення як такого. Відповідно до Положення № 402, за необхідності отримання повної інформації про здоров`я, ВЛК має право направити особу на додаткові обстеження, а загальний строк огляду може тривати до 14 днів (про що позивача було письмово попереджено в тексті направлення). Тобто, позивач міг отримати направлення, розпочати ВЛК і заявити лікарям клопотання про витребування його карток. Натомість він обрав шлях прямої відмови, що утворює склад правопорушення.
Щодо строків притягнення до відповідальності:
-Згідно з ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за ст. 210-1 КУпАП в особливий період може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення. Правопорушення вчинено та виявлено 06.08.2025. Постанову винесено 03.09.2025. Отже, минуло лише 28 днів, що повністю вкладається у встановлений тримісячний строк. Аргумент позивача є безпідставним.
Щодо порушення права на захист (адвоката):
-Позивач скаржиться на дії поліції під час затримання. Однак законність дій поліції не є предметом розгляду в цій справі щодо постанови ТЦК. З матеріалів справи вбачається, що в приміщенні ТЦК позивачу роз`яснили його права за ст. 268 КУпАП. Він не заявляв жодних клопотань про залучення адвоката до ТЦК. Більше того, розгляд справи був призначений на 03.09.2025, отже, позивач мав 28 днів для вільного залучення захисника, але цим правом не скористався. Відповідач його прав не обмежував.
Щодо незаконності затримання поліцією:
-Затримання тривало з 15:06 до 17:17 (трохи більше двох годин), що не порушує максимальний 3-годинний строк за ст. 263 КУпАП. Можливі процедурні порушення поліції на вулиці не скасовують факту подальшої усвідомленої відмови позивача від проходження ВЛК у стінах ТЦК.
Щодо причин неявки (лікарня та робота):
-Суд критично оцінює ці пояснення. Правопорушення (відмова від направлення) було закінченим вдень 06.08.2025. Гіпотетична госпіталізація ввечері того ж дня (доказів якої суду не надано) не має зворотної дії і не скасовує вчиненого діяння. Що стосується неявки на розгляд справи 03.09.2025 через роботу – офіційне працевлаштування не звільняє від виклику до ТЦК. Роботодавець зобов`язаний увільнити працівника. ТЦК правомірно розглянув справу за відсутності позивача, належним чином повідомленого про дату розгляду.
Суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний повний склад правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Об`єктивна сторона – умисна відмова від отримання направлення на ВЛК. Штраф у розмірі 17000 грн накладено у мінімальних межах санкції.
Відповідач довів правомірність свого рішення. Оскаржувана постанова винесена в межах повноважень та з дотриманням процедури. Позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 210-1, 258, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 2/257 від 03.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Суддя А.С. Семенюк