Справа № 645/1474/26
Провадження № 1-кп/645/339/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
03 березня 2026 року           м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 
розглянувши в приміщенні суду у м. Харкова в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  № 12025226220000433 від «31» жовтня 2025 року відносно:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , майстра ІНФОРМАЦІЯ_2, у військовому званні «солдат», не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року (більш точно дату встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним щодо порядку та умов отримання посвідчення водія категорії «В» в Україні, усвідомлюючи, що вказаний порядок передбачає отримання теоретичних знань і практичних навичок водіння, в ході яких є обов`язковими відвідування теоретичних та практичних занять, складання іспиту в сервісному центрі МВС України і що посвідчення водія категорії «В» видається лише за результатами позитивного складання іспитів, не бажаючи дотримуватись встановленого українським законодавством порядку отримання посвідчень водія, Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, замовив і у подальшому придбав у невстановленої в ході проведення дізнання особи за грошову винагороду, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 1242, дата видачі: 18.04.2025 року, виготовлене на пластиковій основі, з метою його подальшого особистого використання.
30.10.2025 року близько 14:38 години, ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі «Audi A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_3, на стаціонарному блок посту, був зупинений співробітниками поліції відповідно до п. 7 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, ОСОБА_3 запропоновано пред`явити документи, що посвідчують особу.
Під час перевірки документів ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що не має права на керування транспортними засобами, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 1242, дата видачі: 18.04.2025 року дійсні до 18.04.2055 року, категорії «В» на власне ім`я, який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений (довідка №25309441666243166443, вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 квітня 2017 року у справі №645/5089/15), військовослужбовець (військовий квиток серія НОМЕР_4 ) як вбачається з повідомлення КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 16.02.2026 року № 1205 ОСОБА_3 на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно повідомлення КНП «Обласний психоневрологічний диспансер №3» № 5527 від 11.11.2026 року ОСОБА_3 впродовж останніх п`яти років за допомогою не зверталася. 
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, дані про його особу, зокрема, що він є військовослужбовцем, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді штрафу.
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
За п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Проте, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 1242, дата видачі: 18.04.2025 року не має і не може мати ознаки документа виходячи з наступного.
Документ - це матеріальний об`єкт, що містить у зафіксованому вигляді інформацію, оформлений у заведеному порядку й має відповідно до чинного законодавства юридичну силу.
Головна функція документа полягає в здатності документа зберігати і передавати (поширювати) інформацію у часі та/або просторі. Створюється документ з метою забезпечення потреб суспільства за допомогою розмноженої документної інформації.
Держава - це особлива форма організації співжиття численних спільнот людей, яка характеризується наявністю таких основних ознак, як: система спеціальних органів та установ, що в своїй сукупності утворюють державний управлінський механізм (державний апарат); право(тобто обов`язкові правила поведінки, встановлені й санкціоновані державою), за допомогою якого держава як політична влада закріплює певний порядок суспільних відносин, а також структуру й порядок діяльності державного апарату; визначена територія, кордонами якої обмежується влада певної держави.
Підсумовуючи викладене, підроблене посвідчення водія серії посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 1242, дата видачі: 18.04.2025 року, яке вилучене з обігу, не є оформленим документом у встановленому державою порядку, не має ніякої цінності і не може бути використане, а тому повинно бути знищеним.
У справі наявні процесуальні витрати, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грвиень).
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави в особі держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати: за проведення судової експертизи № СЕ-19/121-25/27708-ДД від 07.11.2025, із витратами на проведення експертизи у розмірі 2674 грн 20 коп. (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні двадцять копійок), стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300.
Речовий доказ - Сейф пакет 6645440 всередині якого знаходиться посвідчення водія серії НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 18.04.2025 ТСЦ 1242 на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - знащити.
Речовий доказ - оптичний диск DVD - MEDIA, 4.7 GB, 16x Speed, 120 min, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - знищити.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: