ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2551/26 Справа № 196/315/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування арешту майна. 
В обґрунтування вимог зазначає, що 22.05.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір позики в сумі 50000 доларів США. В цей же день, у забезпечення виконання зобов`язань за ним, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грецькою Г.В. за №210. 
Відповідно до договору предметом іпотеки є: житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 170,2 кв.м., РНМ 35322512256; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:126:0003, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 34843512256; житловий будинок АДРЕСА_2 , площею 217,2 кв.м., РНМ 34771112256; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:080:0001, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 46939712256. 22.05.2013 року в Державному реєстрі речових прав зареєстровано наступні обтяження щодо вищезазначеного нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 170,2 кв.м., РНМ 35322512256 – іпотека, номер запису 1017378, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1015103; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:126:0003, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 34843512256 – іпотека, номер запису 1019664, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1018648; житловий будинок АДРЕСА_2 , площею 217,2 кв.м., РНМ 34771112256 – іпотека, номер запису 1022178, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1021259; земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1225655100:03:080:0001, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНМ 46939712256 – іпотека, номер запису 1023713, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1023067. 
30.09.2014 ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №2-175/4170/14-ц за заявою позивачки ОСОБА_3 було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 13.10.2014 державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Григоренко Є.Ю. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис про реєстрацію обтяження номер 7306786 на підставі вищезазначеної ухвали суду. 17.11.2014 заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №2-175/3896/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 73 500,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 923 640 грн та судовий збір в розмірі 3 654 грн (реєстраційний №40786249). 02.02.2016 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було змінено, збільшивши суму заборгованості до стягнення до 1 829 380 грн. 
14.03.2016 Царичанським відділом ДВС відкрито ВП №50478707 на підставі виконавчого листа №2-175/4170/14-ц від 11.03.2014 про стягнення з ОСОБА_2 1 829 380 грн. 
30.07.2024 ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/4170/14-ц (провадження №6/175/241/24) виконавчий лист №2-175/4170/14-ц від 11.03.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 829 380 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. 
20.09.2024 постановою державного виконавця ВП №50478707 закінчене. 19.11.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В., реєстровий номер 927, зареєстровано зміну іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборон. 
05.02.2025 позивачем на адресу ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язання, шляхом повернення позики за Договором від 22.05.2013, яка отримана останнім 07.02.2025. 
В подальшому між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та для укладання відповідного договору сторони звернулися до нотаріуса. 
19.02.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з метою укладання та посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя з подальшою реєстрацією переходу права власності на іпотечне майно до ОСОБА_1 . 
Однак, позивачу було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №09/02-31, яка обґрунтована наявністю запису в Єдиному реєстрі боржників щодо ОСОБА_2 та арештів всього належного йому нерухомого та рухомого майна згідно інформаційної довідки №414131783, зокрема, арешт на все рухоме та нерухоме майно на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду від 30.09.2014 у справі №2-175/4170/14-ц за позовом ОСОБА_3 . 
Таким чином, наявність вказаного арешту порушує права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Враховуючи зазначене, позивач просив суд скасувати арешт рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 , накладений ухвалою Дніпропетровського районного суду у справі №2-175/4170/14-ц від 30.09.2014, номер запису про обтяження: 7306786 від 13.10.2014, та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що 22.05.2013 між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в суму 515 000,00 грн., що еквівалентно 50 000,00 Євро за офіційним курсом НБУ на день підписання цього Договору, строком до 22.05.2018 року.
22.05.2013 у забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики від 22.05.2013р., між ОСОБА_4 (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грецькою Г.В. за №210. Відповідно до договору предметом іпотеки є: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225655100:03:126:0003, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер 1225655100:03:080:0001, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
19 листопада 2024 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за наступними договорами: Договір позики від 22.05.2013, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грецькою Г.В. 22.05.2013 за реєстровим №210, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . За цим Договором новий кредитор в день укладання цього Договору одержує прави вимагати від боржника належного виконання зобов`язань по сплаті боргу на свою користь, який виник за основним договором 1, в сумі 50 000,00 Євро, що на момент підписання основного договору 1, складало 515 000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені, штрафу від суми заборгованості за основним договором 1. За цим договором новий кредитор в день укладення цього Договору одержує право вимоги від боржника на задоволення вимог на свою користь за основним договором 1 і основним договором 2 за рахунок наданого боржником майна в іпотеку. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №927.
05.02.2025 ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 . Вимогу від 04.02.2025 про повернення позики за договором від 22.05.2013, в якій враховуючи, що строк виконання зобов`язань за договором позики від 22.05.2013 року настав, на підставі ст.35 Закону України "Про іпотеку", запропонував ОСОБА_2 впродовж 30 календарних днів з моменту отримання цього листа здійснити повернення грошових коштів в сум 50 000,00 Євро за курсом станом на дату здійснення платежу та сплатити штрафні санкції, визначені договором. У разі невиконання цієї вимоги залишає за собою право здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога отримана ОСОБА_2 07.02.2025.? ?
19.02.2025 постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя з подальшою реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна переходу прав власності на майно, у зв`язку з наявністю запису в Єдиному реєстрі боржників щодо ОСОБА_2 та арештів всього належного йому нерухомого та рухомого майна.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року до вирішення справи по суті накладено арешт шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Бубушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 грудня 1997 року, яка була досліджена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у вільному доступі.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71600 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 923 640 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3654 грн., яке було досліджене судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у вільному доступі.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості за договором позики від 03 липня 2014 року змінено, збільшено суму заборгованості з суми 923 640 грн. до 1 829 380 грн., яке було досліджене судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у вільному доступі.
Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 у справі 2-175/3896/14-ц, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року в частині, якою змінено заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року та збільшено суму заборгованості з суми 923 640 грн до 1 829 380 грн скасувати. Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в частині стягнення боргу за договором позики змінено. Резолютивну частину заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року викласти в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71 600 доларів США». У іншій частині заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №419032551 від 21.03.2025, на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , зокрема на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014, справа 2-175/4170/14 провадження 2/175/1580/14, накладено арешт, особа в інтересах якої встановлено обтяження ОСОБА_3 .
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 у справі 175/4170/14-ц, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-175/4170/14-ц, виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 11.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) заборгованості за договором позики від 03.07.2014 року у розмірі 1 829 380 грн.
20.09.2024 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Хоменком Д.Ю. виконавче провадження №50478707 з примусового виконання виконавчого листа №2-175/4170/14-ц виданий 11.03.2016 Дніпропетровським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 в розмірі 1 829 380 грн. на користь ОСОБА_3 за договором позики від 03.07.2014 закінчено. Припинено чинність арешту боржника та скасовані інші заходи примусового виконання.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2024 у справі №175/4170/14-ц? ? у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.09.2025 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року - залишено без змін.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа №2-175/4170/14-ц виданого Дніпровським районним судом Дніпропетровської області від 25.06.2025 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71 600 доларів США до виконання.
17.10.2025 представником ОСОБА_2 - адвокатом Волинець Т.В. подано до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі №175/4170/14-ц.
Отже, позивач просив скасувати арешт рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 , накладений ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_3 , оскільки це порушує його права як іпотекодержателя.
Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощі у подальшому виконання такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам позивача до ухвалення рішення у справі.
Забезпечення позову по суті – це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
У статті 150 ЦК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках – і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.
Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За правилом частин п`ятої, шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» - іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи відомості про іпотечне обтяження нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , на підставі Договору іпотеки від 22.05.2013 внесено до реєстру 22.05.2013 року, а арешт на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 зареєстрований 13.10.2014 року.
У статті 1 Закону України «Про іпотеку» закріплено такі визначення: пріоритет – переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет – пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того нерухомого майна; нижчий пріоритет – пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того нерухомого майна. Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами. Пріоритет є втіленням ще римського принципу – qui prior est tempore, potior eat jure (перший в часі – сильніший по праву).
Таким чином, накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги в майбутньому й не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку», оскільки відповідно до статті 1 зазначеного Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Також суд першої інстанції зауважив, що вжиті заходи забезпечення позову у цьому випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача ОСОБА_2 як власника нерухомого майна на вчинення дій з можливого його відчуження. При цьому суті іпотеки як виду забезпечення такі заходи не змінюють та не обмежують права та інтереси іпотекодержателя, які захищені правилами пріоритетності.
Колегія погоджується з даним висновком суду, оскільки відповідно до положень ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі:
5) державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості за наявності згоди іпотекодержателя (крім випадків, встановлених Законом України "Про іпотеку") або контролюючого органу (для податкової застави), у тому числі на відчуження або передачу на іншому речовому праві, поділ, об`єднання нерухомого майна або виділ частки з такого майна - у разі якщо обтяженням є іпотека, заборона відчуження, накладена у зв`язку з укладенням іпотечного договору, або податкова застава.
7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку", за умови що інші обтяження (крім заборони відчуження, накладеної відповідно до Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України") на передане в іпотеку майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки.
Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених ч.1 цієї статті, заборонена (ч.5 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Таким чином, у випадку забезпечення позову у справі, де іпотекодержатель не є учасником справи, та в якій забезпечується позов щодо майна, переданого в іпотеку, та право іпотекодержателя ця особа набула до забезпечення позову, права та інтереси іпотекодержателя захищені правилами пріоритетності іпотеки, й потреби в оскаржені будь-якого забезпечення позову, з огляду на порушення прав іпотекодержателя, немає.
Вищевказані висновки суду відповідають правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року у справі № 466/2651/23.
Колегія суддів зазначає, що сама по собі відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не змінює вищевказаних вимог чинного законодавства та не позбавляє позивача, як іпотекодержателя, встановленого законом права на першочергове задоволення його майнових вимог за рахунок іпотечного майна.
Більш того, відповідно до змісту зазначеної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом передусім було відмовлено у посвідченні договору про задоволення вимог іпотекодержателя через перебування ОСОБА_2 у Єдиному реєстрі боржників, що є прямою забороною на вчинення нотаріальної дії відповідно до вимог п.8-1 ст.49 Закону України “Про нотаріат”.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, залишенню без змін.
Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 26 березня 2026 року.
Судді