КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 376/1948/25 Головуючий у І інстанції Батовріна І.Г.
Провадження №22-ц/824/7697/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

21 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Борисової О.В., Голуб С.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника «СКВИРАТЕКС» - адвоката Васильченко Галини Миколаївни на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СКВИРАТЕКС» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника, 

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Сквирського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СКВИРАТЕКС» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 09 липня 2025 року провадження у даній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
11 січня 2026 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подала клопотання про долучення доказу, у якому просила долучити до матеріалів цивільної справи № 376/1948/25 витяг з ЄРДР № 12025111260000352 від 16 грудня 2025 року.
12 січня 2025 року, у судовому засіданні, на обговорення було винесено питання щодо зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду справи у рамках кримінального провадження №12025111260000352, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 16 грудня 2025 року. 
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 12 січня 2026 року зупинено провадження у цивільній справі № 376/1948/25 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сквиратекс» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільнені працівника до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду справи у рамках кримінального провадження №12025111260000352, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 16 грудня 2025 року.
Не погоджуючись з даною ухвалою, представник «СКВИРАТЕКС» - адвокат Васильченко Г.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не встановлення судом дійсних обставин справи, просить скасувати ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 січня 2026 року та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025111260000352 від 16 грудня 2025 року проводиться по факту підробки позивачкою документів, згідно яких їй нараховувалася заробітна плата та ці документи не є додатками до позовної заяви в цивільній справі № 376/1948/25. 
Вказує на те, що питання щодо підробки документів, які є додатками до позовної заяви, під час розгляду цивільної справи № 376/1948/25 не ставилося.
Крім того, саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.
Звертає увагу апеляційного суду на висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладені у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 943/242/22 (провадження № 61-17403сво24), в якій зазначено, що правовою підставою для зупинення провадження у цивільній справі відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є саме судовий розгляд іншої справи (судове провадження).
Таким чином, представник «СКВИРАТЕКС» - адвокат Васильченко Г.М. вважає, що здійснення відповідним органом досудового розслідування окремої стадії кримінального провадження - досудового розслідування не може бути підставою для зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Позивачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не являється перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі, пославшись на положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що він позбавлений можливості продовжити розгляд справи №376/1948/25, оскільки результати розгляду кримінального провадження № 12025111260000352 від 16 грудня 2025 року матимуть значення при встановленні предмету доказування у даній цивільній справі.
Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на зазначене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.
Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
Визнаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18, від 21 квітня 2022 року у справі №175/1814/19.
Як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «Сквиратекс» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника, посилаючись на те, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість: із заробітної плати за період роботи з 01 жовтня 2024 року по 23 червня 2025 року, компенсація за невикористанні дні основної щорічної відпустки та додаткової відпустки за ненормований робочий день та середній заробіток за весь період затримки розрахунку.
Із долученої представником відповідача заяви про кримінальне правопорушення за ст.ст. 185, 358 КК України вбачається, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїми посадовими обов?язками, в період з жовтня 2024 року по червень 2025 року включно, вносила до табелів обліку використаного робочого часу щодо себе неправдиві дані про фактично відпрацьований час, які по факту перевірки, не відповідають фактичним даним пропускної системи Товариства «Електронна прохідна». Вказаними діями ОСОБА_1 заподіяла Товариству майнової шкоди у розмірі 20 245,55 грн, яка була виплачена як заробітна плата на підставі підроблених документів.
На підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року вищевказані відомості із заяви про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 16 грудня 2025 року та розпочато кримінальне провадження № 12025111260000352 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для зупинення провадження у даній справі є розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12025111260000352 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Проте суд першої інстанції в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретне розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні, до вирішення якого зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позову у даній справі і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника.
Суд першої інстанції не обґрунтував, у чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між даною справою та наявністю кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто не мотивував, яким чином факти, встановлені в рамках кримінального провадження, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для обов`язкового зупинення провадження у справі є вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, кримінального судочинства.
Судочинство - це процес здійснення правосуддя, тобто діяльність суду щодо розгляду та вирішення справ відповідно до вимог закону.
Відповідно до п. 5, 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.
Судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
З урахуванням буквального формулювання правової норми (п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України), а також її системного тлумачення у сукупності з іншими нормами права, зокрема вказаними нормами КПК України, беручи до уваги закріплене у цій нормі загальне правило для усіх видів судочинства, у більшості з яких відсутня обов`язкова досудова стадія провадження, з огляду на основні засади судочинства та мету впровадження механізму зупинення провадження, передбачуваність строків такого зупинення, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 943/242/22( провадження № 61-17403сво24), зробив висновок, що правовою підставою для зупинення провадження у цивільній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є саме судовий розгляд іншої справи (судове провадження). Здійснення відповідним органом досудового розслідування окремої стадії кримінального провадження - досудового розслідування не може виступати підставою для зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦП України.
Зазначене відповідає сформованій судові практиці при застосуванні п. 6 ч. першої ст. 251 ЦПК України (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року у справі № 369/2750/21 (провадження № 61-1336св24), від 22 січня 2025 року у справі № 643/3012/20 (провадження № 61-1336св24), постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду 08 жовтня 2024 року у справі № 922/4356/23, від 23 квітня 2025 року у справі № 922/2714/23 (752/11425/22).
Інше тлумачення зазначеної норми може призвести до невиправданого затягування строків розгляду цивільної справи, неможливості ефективного захисту прав особи, за яким вона звернулася до суду, та порушення принципу правової визначеності.
З урахуванням правових висновків, висловлених у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 943/242/22 (провадження № 61-17403сво24), Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 30 квітня 2024 року у справі № 201/2197/23 (провадження № 61-2512св24), про те, що «іншу справу, що розглядається в порядку кримінального судочинства» у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України необхідно тлумачити і як судовий розгляд кримінальної справи, так і стадію досудового розслідування.
Отже, правовою підставою для зупинення провадження у справі відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є наявність іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та перебуває на розгляді у компетентному суді.
Таким чином, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність правових підстав для застосування положень п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, а також не врахував норми закону, якими визначено строки розгляду справи й зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до положень ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника «СКВИРАТЕКС» - адвоката Васильченко Галини Миколаївни задовольнити.
Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 січня 2026 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВИРАТЕКС» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п. 2 ч.1 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Д.О. Таргоній 

О.В. Борисова 

С.А. Голуб