Справа № 212/15038/25 
2/212/1927/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу, у складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:
У грудні 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.01.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1504-3588, який разом з Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов Договору, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 8000,00 грн, строк кредитування - 365 днів, базовий період, в останні дні якого у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом, становить 28 днів, зі зниженою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1,00% в день, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту. На підставі додаткових угод до Договору, відповідачу було збільшено суму кредиту шляхом надання додаткових коштів, а саме: 23.02.2025 у сумі 1000,00 грн; 27.03.2025 у сумі 6200,00 грн. Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, а тому станом на 22.10.2025 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі 32849,96 грн, яка складається з: 9593,21 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 16256,35 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 7000,40 грн – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України. 
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором у загальному розмірі 32849,96 грн, а також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. 
На підставі ухвали суду від 18 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено, за заявою відповідача. 
12 березня 2026 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено, за заявою відповідача.
08 квітня 2026 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду у справі, яка обґрунтована тим, що відповідач працює та отримує невелику заробітну плату, має на утриманні неповнолітню доньку, хвору мати, яка страждає важким захворюванням та потребує постійного лікування. Так, у зв`язку зі скрутним становищем, відповідач не має змоги виконати рішення суду одразу у повному обсязі, тому просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном на один рік, рівними частинами.
Представник позивача у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання надала заяву у якій просила розглянути справу у її відсутність та під час ухвалення рішення врахувати її заяву від 08.04.2026. 
Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вищевказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи те, що кожна із сторін справи була забезпечена можливістю надати усі наявні докази у справі, подати усі необхідні заяви по суті справи, навести власні аргументи та заперечення, тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи та вирішення спірних правовідносин за наявними у справі доказами. 
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 29.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1504-3588 (далі – Кредитний договір). 
Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (п. 2.2. Кредитного договору).
Відповідач отримав від позивача кредит для особистих потреб шляхом безготівкового переказу грошової суми у розмірі 8000,00 грн на банківський рахунок позичальника (п. 2.3 Кредитного договору).
Базовий період, в останні дні якого у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом, складає 28 днів (п. 4.8. Кредитного договору).
Строк кредитування становить 365 днів, з кінцевою датою повернення кредиту – 28.01.2026. (п. 4.13 Кредитного договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладання цього Договору; 0,75% - за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строк дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п. 4.10. Кредитного Договору).
В п. 2.3. Кредитного договору зазначені рекомендації щодо сплати заборгованості за кредитом для мінімізації загальних витрат позичальника.
Кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А0110». (а.с. 15-25)
Відповідачем також було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №113-П від 31.10.2024, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. (а.с. 22-35)
23.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1504-3588, на підставі якої кредитодавцем було надано відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. Вказана Додаткова угода була підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) НОМЕР_1 . (а.с. 36 зворот – 39)
27.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1504-3588, на підставі якої кредитодавцем було надано відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 6200,00 грн. Вказана Додаткова угода була підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) НОМЕР_2 . (а.с. 40 зворот – 43)
Перерахування на банківську картку відповідача 29.01.2025 за № НОМЕР_3 , що також була зазначена в реквізитах Кредитного договору №1504-3588, грошових коштів у розмірі 8000,00 грн підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк», номер операції НОМЕР_4 . (а.с. 14)
28.10.2025 позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з вимогою про усунення порушень умов Договору №1504-3588 від 29.01.2025, однак вказана вимога залишилась без належного реагування. (а.с. 44)
Позивач виконав своє зобов`язання за Кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов Кредитного договору, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1504-3588 від 29.01.2025 ОСОБА_1 , складеної ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме 29.01.2025 у розмірі 8000,00 грн, 23.02.2025 у розмірі 1000,00 грн, 27.03.2025 у розмірі 6200,00 грн. (а.с. 49)
Позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 22.10.2025 у відповідача перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» обліковується заборгованість у загальному розмірі 32849,96 грн, яка складається з: 9593,21 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 16256,35 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 7000,40 грн – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України. (а.с. 45-48)
За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1504-3588 від 29.01.2025 про відкриття кредитної лінії в електронній формі. Позичальником одноразовим ідентифікатором було підписано вказаний Кредитний договір, окрім того, підписано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. 
Також 23.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1504-3588, на підставі якої кредитодавцем було надано відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 1000,00 грн та 27.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1504-3588, на підставі якої кредитодавцем було надано відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 6200,00 грн. Вказані Додаткові угоди були підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
Перерахування відповідачу кредитних коштів за вищевказаним Кредитним договором підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк», номер операції 2589729423, та довідкою про перерахування суми кредиту №1504-3588 від 29.01.2025 ОСОБА_1 , складеної ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме 29.01.2025 у розмірі 8000,00 грн, 23.02.2025 у розмірі 1000,00 грн, 27.03.2025 у розмірі 6200,00 грн.
Згідно з нормами ст. 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний відповідачем ОСОБА_1 під час звернення до позивача з метою оформлення кредиту та зазначено у реквізитах Кредитного договору.
Відтак, відповідачем не надано суду і не представлено суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить відповідачу.
При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
Отже, судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало умови Кредитного договору №15043588 від 29.01.2025, який був підписаний відповідачем ОСОБА_1 , натомість, остання порушила умови договору, не погашала щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів у визначений строк, допустивши заборгованість по кредиту, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, в розумінні вище вказаного положення закону.
Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.
Строк кредитування становить 365 днів, з кінцевою датою повернення кредиту – 28.01.2026 (п. 4.13 Кредитного договору).
Оскільки строк дії даного кредитного договору сторонами погоджено – до 28.01.2026, то у позивача наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом по 28.01.2026 включно.
Судом встановлено, що позивачем розраховано проценти у повній відповідності до умов укладеного кредитного договору.
Отже, суд вважає доведеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у сумі 9593,21 грн простроченої заборгованості за кредитом та у сумі 16256,35 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7000,40 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке.
Водночас, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022року строком на 30 діб.
В подальшому, відповідними указами Президента України строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався та режим воєнного стану в Україні діє до теперішнього часу.
Основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018року у справі № 362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
З системного аналізу приписів пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», на який посилався позивач у позовній заяві, і пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Оскільки, як слідує з матеріалів справи і встановлено судом, заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 7000,40 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягає.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором №1504-3588 від 29.01.2025 у загальному розмірі 25849,56 грн, з яких: 9593,21 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 16256,35 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Щодо розстрочки виконання рішення суду, суд зазначає таке. 
За правилами ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Так, відповідач у поданій до суду заяві просила суд допустити розстрочку виконання рішення суду на один рік, посилаючись на тяжке матеріальне становище. 
Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.
В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, відповідачем у наданій до суду заяві зазначено, що вона працює та отримує невелику заробітну плату, має на утриманні неповнолітню доньку, хвору мати, яка страждає важким захворюванням та потребує постійного лікування. Так, у зв`язку зі скрутним становищем, відповідач не має змоги виконати рішення суду одразу у повному обсязі, тому просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном на один рік, рівними частинами. На підтвердження вказаного, надала до суду довідку Відділу освіти виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради. 
Так, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача та необхідність розстрочити виконання відповідачем даного рішення суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1906,18 грн (розмір судового збору визначено з урахуванням подачі позову через систему «Електронний суд»). 
Керуючись ст. ст. 207, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 1504-3588 від 29.01.2025 у загальному розмірі 25849,56 грн (двадцять п`ять тисяч вісімсот чотириста дев`ять гривень 56 копійок), з яких: 9593,21 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 16256,35 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1906,18 грн (одна тисяча дев`ятсот шість гривень 18 копійок).
В решті позовних вимог відмовити.
Розстрочити  ОСОБА_1 виконання рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 08 квітня 2026 року по справі № 212/15038/25 про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором №1504-3588 від 29.01.2025 року у загальному розмірі 25849,56 грн терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання рішення суду законної сили, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 2154,13 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 08 квітня 2026 року.

Суддя:        О.  Н.  Борис