КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 752/17520/25 Апеляційне провадження № 33/824/512/2026	Головуючий у судіпершої інстанції - Гаврищук А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Цуран С.С. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чебан Тетяною Василівною на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №379706 від 03.07.2025, о 04 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 в м. Києві по Одеській площі, керував транспортним засобом марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя; тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись із вказаною постановою,  ОСОБА_1 , через свого адвоката подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадженняна підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду, позбавивши останнього права на захист. 
Вказано, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відсутності ОСОБА_1 , йому не роз`яснено прав та обов`язків, не вручено другий примірник протоколу, і, крім того, даний протокол містить інформацію, яка не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначено, що за таких обставин протокол не може бути належним та допустимим доказом. 
Апеляційна скарга містить посилання на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 03.07.2025 керував транспортним засобом, адже з відеозапису вбачається протилежне, зокрема те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням скаржника. 
Крім того, працівник поліції не встановив ознак сп`яніння ОСОБА_1 , не запропонував пройти огляд відповідно до встановленого порядку, не роз`яснив порядок огляду та не виконав вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" 
Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Чебан Т.В. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити. 
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2025 була винесена оскаржувана постанова. Скаржник зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав через засоби поштового зв`язку 03.09.2025. Інших відомостей про отримання постанови матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу подано безпосередньо до суду першої інстанції 10.09.2025. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повній мірі.
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, яка за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неналежним чином повідомив ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів належного вручення судових повісток, зокрема відсутністю зворотних повідомлень про їх отримання. Такі порушення свідчать про недотримання судом вимог процесуального закону та порушення права особи на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення і на захист, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню з частковим задоволенням апеляційної скарги.
В свою чергу, апеляційним судом в повній мірі було забезпечено право  ОСОБА_1  на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні, надати свої пояснення, та подати докази.
Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Судом першої інстанції встановлено, що зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було здійснено в м. Києві, пл. Одеська. Під час спілкування працівники поліції, посилаючись на положення статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», попросили ОСОБА_1 надати військово-облікові документи та посвідчення водія, на що останній спочатку відреагував грубо та висловлювався нецензурною лексикою, однак згодом виконав вимогу та надав документи.
У ході подальшого спілкування працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан такого сп`яніння у медичному закладі. На вказані законні вимоги ОСОБА_1 заперечував, ставив під сумнів повноваження працівників поліції щодо визначення стану сп`яніння, посилаючись на те, що вони не є лікарями-наркологами, поводив себе агресивно, на контакт з працівниками поліції не йшов. 
Працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд, однак правопорушник під час спілкування поводився непослідовно, намагався уникнути контакту, бігав, періодично зачинявся в транспортному засобі, після чого працівники поліції обґрунтовано розцінили поведінку скаржника як відмову від проходження такого огляду.
Вказаний відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини  ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. 
Доводи скаржника в своїй апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що скаржник сам у присутності працівників поліції на місці події прямо визнав факт керування відповідним транспортним засобом. Тому відсутність на відео моменту керування не спростовує встановлений факт, що був підтверджений самим правопорушником. 
Разом із тим, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі також зазначив про те, що поліцейськими не було роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду, не було перелічено, які саме ознаки сп`яніння було виявлено, а також працівники поліції не направили ОСОБА_1 на огляд наркотичного сп`яніння у заклад охорони здоров`я. 
Однак, як вбачається з відеозапису, працівником поліції було запропоновано правопорушнику пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте водій відмовився від проходження огляду стверджуючи, що вони не є лікарями-наркологами та більше того ОСОБА_1 поводив себе агресивно, постійно зачинявся в машині, бігав, що унеможливлювало подальші дії працівників поліції.
Суд зазначає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння може бути виражена не лише у формі прямої словесної відмови, але й у поведінці особи, яка свідчить про її небажання виконати законну вимогу працівника поліції, зокрема шляхом ухилення, ігнорування вимог або створення перешкод для проведення огляду. Саме така поведінка ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписі.
Суд звертає увагу, що водій, реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 Ст. 130 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_1 та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 Ст. 130 КУпАП, є безпідставними.
Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
За таких обставин, враховуючи те, що  ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання у суді першої інстанції, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2025 року скасуванню з прийняттям нової постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченого ч. 1 Ст. 130 КУпАП.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Чебан Тетяною Василівною про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити строк на апеляційне оскарження Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чебан Тетяною Василівною задовольнити частково. 
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 рокускасувати, ухвалити нову такого змісту. 
ОСОБА_1  (       ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання:         АДРЕСА_1 ) визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч), 00 грн. З позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду