ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. Справа№ 910/13248/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Андрієнка В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Шапрана В.В. 

секретар судового засідання - Король Д.А.
учасники справи:
від позивача : Максимчук С.П.;
від відповідача : Борисевич Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025
у справі № 910/13248/25 (суддя Селівон А.М.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ Український продукт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА"
про стягнення 1 006 742, 59 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТМ Український продукт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" про стягнення 1 006 742,59 грн., а саме 999 097,96 грн. основного боргу, 6 651,53 грн. процентів річних та 993,10 грн. втрат від інфляції. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 25-12/2024-1 від 25.12.2024 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані проценти річних та втрати від інфляції.
Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 09.12.2025 року від позивача надійшла заява б/н від 09.12.2025 року про забезпечення позову, в якій ТОВ "ТМ Український продукт" просить суд вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" та знаходяться на всіх рахунках зазанченого товариства в усіх банківських установах або інших фінансово - кредитних установах та/або банках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у тому числі на рахунку р/р НОМЕР_1 в Філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 по справі № 910/13248/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ Український продукт" про забезпечення позову у справі № 910/13248/25 задоволено, вжито заходи забезпечення позову у справі № 910/13248/25 шляхом накладення арешту в межах суми позовних вимог в розмірі 1 006 742,59 грн. на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР Україна" та знаходяться на всіх рахунках зазначеного товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у тому числі на рахунку р/р НОМЕР_1 в Філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк". 
Не погоджуючись з указаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА» (через систему «Електронний суд») звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 по справі № 910/13248/25 та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було вжито заходи забезпечення позову, визначені в оскаржуваній ухвалі. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 по справі № 910/13248/25, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.04.2026. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ТМ Український продукт" посилається на фінансову неспроможність відповідача, що підтверджується даними отриманої на запит представника позивача від Головного управління ДПС у м. Києві листом № 100868/6/26-15-04-06 від 04.12.2025 року копії фінансової звітності малого підприємства (баланс, звіт про фінансові результати) ТОВ "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" за 2024 рік, згідно якої чистий прибуток відповідача за 2024 рік склав 10900,00 грн., основні засоби відсутні. 
Додатково позивач наголошує на розмірі статутного капіталу ТОВ "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА", який за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань становить 10 000,00 грн., обставинах притягнення єдиного учасника товариства та директора - ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України за внесення неправдивих даних до офіційних документів перебуваючи на посаді директора юридичної особи, що підтверджується вироком Печерського районного міста Києва від 21.02.2019 року у справі № 761/46441/17, згідно якого ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України з призначенням йому, узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості від 15 грудня 2017 року, покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквівалентні складає 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, у дохід держави, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк один рік, а також вчиненням відповідачем в особі директора ОСОБА_1 дій, направлених на ухилення від сплати заборгованості перед позивачем та неможливості виконання рішення суду про її стягнення у разі задоволення позову у справі № 910/13248/25. Зокрема, на підтвердження відчуження належного відповідачеві майна позивач посилається на відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві № 31/26/09/3010-аз/03-2025-2942-2025 від 27.11.2025 року.
Тобто позивач зазначає, що фінансовий стан відповідача свідчить про динаміку зменшення прибутку, відсутність здійснення останнім господарської діяльності з 29.11.2023 року (моменту створення) до грудня 2024 року, та перебування позивача в статусі єдиного постачальника товару для відповідача у період з грудня 2024 року по липень 2025 року. Зважаючи на наведене заявник наголошує на неспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" обслуговування накопиченого боргу та, відповідно, подальшу неможливість виконання рішення суду у даному спорі про стягнення, враховуючи ціну позову в розмірі 1 006 742,59 грн., за умови невжиття заходів забезпечення позову.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного заявник наголошує на наявності обставин, які доводять, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту грошові кошти відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.
Пунктом 4 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому ґарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Із врахуванням викладеного вище та враховуючи обґрунтування поданої заявником заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо необхідності її задоволення з наступних підстав.
Оцінюючи викладені в заяві про забезпечення позову доводи заявника та зміст позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду, судом першої інстанції взято до уваги, що предметом позовної заяви є вимоги майнового характеру про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 1 006 742,59 грн., в тому числі 999 097,96 грн. заборгованості з оплати поставленого позивачем товару.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2023 року у справі № 904/1934/23 дійшов висновку, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість Відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Подібний правовий висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 03.03.2023 року у справі №905/448/22.
При цьому судом враховано зазначені в листі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві № 31/26/09/3010-аз/03-2025-2942-2025 від 27.11.2025 року обставини відчуження ТОВ "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" належного товариству майна, а саме згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів у період з 01.01.2024 року по 24.11.2025 року за відповідачем (код ЄДРПОУ 45262372) був зареєстрований транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1798 см.куб, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 20.03.2025 року в ТСЦ № 8045. В подальшому 18.11.2025 року в ТСЦ № 8045 вказаний транспортний засіб було перереєстровано з ТОВ "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" на ТОВ "ІНВЕСТКРІСТАЛЛ" (код ЄДРПОУ 42963970).
Водночас, як зазначено позивачем, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань єдиним учасником та керівником ТОВ "ІНВЕСТКРІСТАЛЛ" (код ЄДРПОУ 42963970), якому було відчужене майно відповідача, є ОСОБА_2 , яка згідно наданої позивачем копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 18.11.2014 року, є дружиною ОСОБА_1 , який, в свою чергу, є єдиним учасником та керівником відповідача - ТОВ "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА".
Також судом згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 11.12.2025 року встановлена відсутність будь - якого нерухомого майна, зареєстрованого за ТОВ "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" на праві власності, за рахунок якого можливе стягнення заборгованості на підставі судового рішення.
Суд зазначає, що згідно правової позиції, наведеної в постановах Верховного Суду від 21.08.2020 року у справі № 904/2357/20, від 17.08.2022 року у справі № 361/3446/21, задоволення вимог позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення (у разі задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову. Таким чином, застосування такого виду забезпечення як накладення арешту на грошові кошти відповідача містить прямий зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги.
Крім того, за висновками суду, немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів в розмірі, що відповідає сумі заявлених позовних вимог у даному спорі.
Згідно постанови Верховного Суду від 13.12.2023 року у справі № 522/21977/21 за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми спору доцільно було накласти арешт на майно відповідачі саме в межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів. 
Поряд із цим у постановах Верховного Суду від 02.08.2019 року у справі № 915/538/19, від 06.11.2018 року у справі № 923/560/17, від 27.11.2024 року у справі № 450/177/24 викладена правова позиція, згідно якої накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.
Сам лише факт не зазначення позивачем чіткої інформації про конкретні рахунки, що належать відповідачу, у яких саме банківських установах, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимоги про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти, оскільки, з врахуванням вимог законодавства про банки та банківську діяльність, така інформація не є у загальному доступі, становить банківську таємницю, відповідно не може бути надана заявником (подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14.01.2021 року (провадження № 61-16635ав20), від 28.09.2023 року (провадження № 61-11439ав23), від 14.12.2023 року (провадження № 61-14128ав23).
Додатково судом враховано, що заявник ставить під сумнів фінансову спроможність боржника, оскільки останній ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами Договором поставки № 25-12/2024-1 від 25.12.2024 року, позаяк станом на дату розгляду заяви про забезпечення позову грошові зобов`язання в частині оплати поставленого товару (солі) відповідачем не виконано без надання поважних доказів та підстав щодо неможливості такого виконання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у даній справі.
Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
Оцінюючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 по справі № 910/13248/25 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/13248/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/13248/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС СТАР УКРАЇНА".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.04.2026 

Головуючий суддя В.В. Андрієнко 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран