СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/4531/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

без участі представників сторін,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Куп`янського міськрайцентру зайнятості (вх.№1293Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 (повне судове рішення складено 04.03.2025, суддя Ємельянова О.О.) у справі №922/4531/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ,
до Куп`янського міськрайцентру зайнятості, м. Куп`янськ, Харківська обл.,
про стягнення 77 500, 60грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Куп`янського міськрайцентру зайнятості про стягнення коштів у сумі 77 500, 60грн, з яких: 38 818, 91грн заборгованості за основним зобов`язанням; 18 348, 87грн пені; 3 893, 29грн 3% річних; 16 439, 53грн інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем поставлено відповідачу природний газ за період березень – травень 2022 року на суму 38 818, 91грн, про що позивачем надано суду підписані ним акти від 31.03.2022 року на суму 38 852, 56грн, від 30.04.2022 року на суму 0, 83грн та від 31.05.2022 року на суму 0, 49грн. Проте, відповідачем оплата за отриманий газ здійснена не була.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем було також нараховано відповідачу пеню у сумі 18 348, 87грн, 3% у розмірі 3 893, 29грн, інфляційні втрати у розмірі 16 439, 53грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 позов задоволено. Стягнуто з Куп`янського міськрайцентру зайнятості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" кошти у сумі 77 500, 60грн, з яких: 38 818, 91грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 18 348, 87грн - пеня, 3 893, 29грн - 3% річних, 16 439, 53грн - інфляційні втрати та 2 422, 40грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожитий природний газ за договором №19-1203/21-БО-Т від 01.12.2021 про постачання природного газу, заявлена до стягнення із відповідача сума боргу у розмірі 38 818, 91грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції здійснено перевірку нарахованих позивачем інфляційних, 3% річних та пені та встановлено, що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та вони підлягають до задоволення.
Відповідач, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач просить стягнути заборгованість за поставлений газ за період, коли відповідач перебував у тимчасовій окупації. Як вважає апелянт, позивач в період з березня по травень 2022 року не мав права фактично здійснювати господарську діяльність щодо постачання природного газу відповідачу за його місцезнаходженням. Враховуючи викладене, зазначає, що у позивача відсутнє право на отримання заявлених до стягнення грошових коштів за поставлений природний газ на окуповану територію та відсутність у відповідача кореспондованого зобов`язання їх сплачувати.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025, для розгляду справи №922/4531/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Куп`янського міськрайцентру зайнятості на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24. Зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24.
Апеляційним господарським судом встановлено, що відповідно до ухвали об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024, якою прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №908/1162/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023, підставою для передачі вказаної справи зазначено необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 щодо того, що достатнім для застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону. Колегія суддів Верховного Суду вважає, що положення статей 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування частини першої цих статей, а саме за рішенням Кабінету Міністрів України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 зупинено провадження за апеляційною скаргою Куп`янського міськрайцентру зайнятості на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Верховного Суду справи №908/1162/23 та оприлюднення повного тексту постанови.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Куп`янського міськрайцентру зайнятості на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24. Постановлено розгляд апеляційної скарги Куп`янського міськрайцентру зайнятості на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24 здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
17.11.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, просить їх врахувати при прийнятті судового рішення.
Як зазначає апелянт, відповідно до умов договору, укладеного між сторонами у справі, позивач здійснював постачання природного газу за березень – травень 2022 року відповідачу, місцезнаходження якого є місто Куп`янськ, який знаходився у цей період в окупації, тобто позивач фактично здійснював постачання природного газу на тимчасово окуповану територію, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 13-1 Закону №1207-VII. 
За результатами опрацювання відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд апеляційної інстанції встановив, що Верховний Суд ухвалою від 05.11.2025 справу №280/5808/23 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків щодо застосування статей 13 та 13-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", викладених у постановах Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, від 23.10.2025 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №922/4531/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого перегляду.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, на офіційній веб-сторінці в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалою від 22.01.2026 Велика Палата Верховного Суду справу №280/5808/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський пух Україна" до Запорізької митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський пух Україна" на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року, повернула відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.
10.02.2026 оприлюднено ухвалу Великої Палати Верховного Суду у справі 280/5808/23.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Куп`янського міськрайцентру зайнятості на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24. Постановлено розгляд апеляційної скарги Куп`янського міськрайцентру зайнятості на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24 продовжити здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" ЕІС-код - 56Х930000010610Х (постачальник) та Куп`янським міськрайцентром зайнятості ЕІС-код 56ХS0000L6VOA002 (споживач) було укладено договір № 19-1203/21-БО-Т постачання природного газу.
Даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін, шляхом підписання додаткової угоди до договору (пункт 13.1. договору).
Згідно з пунктом 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб (пункт 1.2. договору).
Пунктом 1.4. договору, визначено, що споживач підтверджує, та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та Оператором газорозподільчої мережі та присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та / або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та Оператором газотранспортної системи та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код. Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе споживач.
У разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим договором, здійснює (ють) оператор(и) газорозподільних мереж, а саме: АТ "ОГТ "Харківміськгаз", з яким (якими) споживач уклав відповідний договір (договори) (пункт 1.5. договору).
Пунктом 2.1. договору визначено, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з грудня 2021 року по грудень 2022 року (включно), у кількості 30 тис. куб. метрів у тому числі по місяцях: жовтень 2021 року -, листопад 2021 року -, грудень 2021 року - 6, 0тис.куб.м, січень 2022 року - 5, 0тис.куб.м, лютий 2022 року - 4, 0тис.куб.м, березень 2022 року - 3, 0тис.куб.м, квітень 2022 року - 0, 5тис.куб.м, травень 2022 року -, червень 2022 року -, липень 2022 року -, серпень 2022 року -, вересень2022 року -, жовтень 2022 року - 2, 5тис.куб.м, листопад 2022 року - 4, 0тис.куб.м, грудень 2022 року - 5, 0тис.куб.м. Всього: 30 тис.куб.м.
2.1.3. Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум обсягів природного газу, замовлених споживачем за весь період дії договору.
Постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе усі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ (пункт 3.1. договору).
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу (пункт 3.5. договору).
3.5.1. Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу / транспортування газу за такий період, що складаний між оператором (ами) ГРМ та / або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
3.5.2. На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживання на інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірника акту приймання передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженими представниками постачальника.
3.5.3 Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
3.5.4. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується із урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору.
Пунктом 4.1. договору, сторони погодили, що ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ 13 658, 42грн, крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124, 16грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужностей на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1, 10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136, 576грн, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 163, 89грн за 1000 куб.м. Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, із урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужностей на добу, за цим договором становить 16 554, 00грн.
Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 413 850, 00грн, крім того ПДВ 82 779, 00грн, разом із ПДВ 496 620, 00грн (пункт 4.3. договору).
Відповідно до пункту 5.1. договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактичного переданого відповідно до акту приймання передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем у якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання передачі природного газу здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умом підпункту 3.5.4. пункту 3.5. цього договору.
Споживач має право здійснити оплату та / або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Пунктом 5.3. договору, сторони погодили, що споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1. цього договору.
За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору постачальник було передано споживачу природний газ на загальну суму 204 181, 41грн.
Також позивач зазначає, що відповідач, у свою чергу, зобов`язання за договором виконував неналежним чином, розрахувався із постачальником за поставлений природний газ частково, а саме у розмірі 165 362,50 грн. 
Крім того, розрахунки здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі, з порушенням передбаченого пунктом 5.1 договору строку. 
У зв`язку із чим, за розрахунком позивача, на момент пред`явлення цієї вимоги, заборгованість відповідача за договором становить суму у загальному розмірі 38 818, 91грн.
Факт наявності у відповідача заборгованості за постачений позивачем та спожитий відповідачем природній газ підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання передачі природного газу, а саме:
- за березень 2022 року від 31.03.2022 року на суму 38 852, 56грн;
- за квітень 2022 року від 30.04.2022 року на суму 0, 83грн;
- за травень 2022 року від 31.05.2022 року на суму 0, 49грн.
При цьому, з наданого позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що останнім було здійснено розрахунок, а саме на суму боргу за березень 2022 року у розмірі 38 817, 59грн, за квітень 2022 року на суму 0, 83грн, та за травень 2022 року на суму 0, 49грн.
Позивачем до позовної заяви було долучено акти приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.12.2021 на суму 53 912, 72грн (який містить підписи уповноважених представників сторін), від 31.01.2022 на суму 68 337, 38грн (тільки за підписом позивача), від 28.02.20222 року на суму 43 112, 40грн (тільки за підписом позивача), 31.03.2022 на суму 38 852, 56грн (тільки за підписом позивача), від 30.04.2022 на суму 0, 83грн (тільки за підписом позивача) та від 31.05.2022 на суму 0, 49грн (тільки за підписом позивача).
Також позивачем додано до розрахунку суми позовних вимог проведення відповідачем оплат та здійснення взаємозаліку, з якого вбачається, що відповідачем було здійснено наступні оплати: 22.12.2021 на суму 51 953, 34грн (за грудень 2021 року), 28.12.2021 на суму 960, 38грн (за грудень 2021 року), 27.01.2022 на суму 999, 00грн (за грудень 2021 року), 16.02.2022 на суму 67 375, 00грн (за січень 2022 року), 17.02.2022 на суму 962, 38грн (за січень 2022 року), та 25.04.2022 34, 97грн, 31.01.2023 суму у розмірі 43 112, 40грн переведення коштів з контракту 1000123871 на 1000131306.
У зв`язку із чим, за розрахунком позивача, сума боргу складає 38 818, 91грн.
Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за згаданим договором позивачем заявлено до стягнення із відповідача пеню у сумі 18 348, 87грн, 3% річних у сумі 3 893, 29грн, та інфляційні втрати у сумі 16 439, 53грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Укладений сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Позивач посилається на те, що відповідач не оплатив поставлений йому у березні – травні 2022 року природний газ в сумі 38 818, 91грн.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції Закону №1207-VII від 21.11.2021), тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону (в редакції Закону №1207-VII від 21.11.2021) передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
Частиною 1 статті 13 Закону №1207-VII від 21.11.2021 передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено (частина 1 статті 13-1 Закону №1207-VII від 21.11.2021).
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв. 24.02.2022, який у подальшому неодноразово було продовжено і який станом на теперішній час продовжує діяти.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України внесено зміни до статей 1, 3, 9, 11, 11-1, 13, 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції Закону №1207-VII від 20.03.2022) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, крім тих, що були зазначені у попередній редакції Закону, інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України та надра під такими територіями (пункт 3).
Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції Закону №1207-VII від 20.03.2022), дата початку тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.
Частиною 1 та 2 статті 13 Закону №1207-VII від 20.03.2022 передбачено, що положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
Здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним.
Згідно з частинами 1, 2 статті 13-1 Закону №1207-VII від 20.03.2022, положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача Куп`янського районного центру зайнятості, є: 63700, Харківська обл., м. Куп`янськ, пров. Куп`янський, 4.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який діяв з 20.03.2025.
Згідно із вказаним Переліком, м. Куп`янськ Куп`янською міської територіальної громади віднесено до тимчасово окупованих територій з 24.02.2022 по 09.09.2022. 
Отже, відносно території, на якій зареєстрований відповідач та куди поставлявся природний газ за період березень – травень 2022 року, законодавець підтвердив існуючий на цей період факт окупації зазначеної території.
У постанові у справі №908/1162/23 Об`єднана палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Колегія суддів також враховує зазначені вище висновки Верховного Суду у справі №908/1162/23 відповідно до положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовим критерієм.
Виходячи із зазначеного, враховуючи, що окупація території місцезнаходження відповідача фактично відбулась у спірний період та є загальновідомим фактом, а також положення статті 13-1 Закону №1207-VII суд зауважує, що сам факт постачання природного газу на окуповану територію ставить під сумів факт переходу права власності на газ до відповідача.
Отже, на час постачання у період березень – травень 2022 року власником газу був позивач та на ньому залишаються всі ризики, пов`язані з споживанням газу невстановленими особами на окупованих територіях. 
Відтак, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що позивач в період з березня по травень 2022 року не мав права фактично здійснювати господарську діяльність щодо постачання природного газу відповідачу за його місцезнаходженням, отже, у позивача відсутнє право на отримання заявлених до стягнення грошових коштів за поставлений природний газ на окуповану територію та відповідно, відсутнє у відповідача кореспондоване зобов`язання їх сплачувати.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, здійснені позивачем нарахування 3% річних, інфляційних та пені як похідні вимоги також задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Куп`янського міськрайцентру зайнятості слід задовольнити, рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24 – скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача за подання позовної заяви покладаються на позивача; витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 256, 269-270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Куп`янського міськрайцентру зайнятості задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/4531/24 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Куп`янського міськрайцентру зайнятості про стягнення 77 500, 60грн відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ЄДРПОУ 42399676) на користь Куп`янського міськрайцентру зайнятості (пров. Куп`янський, буд. 4, м. Куп`янськ, Харківська обл., 63701, ЄДРПОУ 21247874) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 542, 00грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк
Суддя М.М. Слободін 
Суддя І.А. Шутенко