Справа № 740/1234/26 
Провадження № 2/740/1370/26

РІШЕННЯ
іменем України
10 квітня 2026 року м.Ніжин Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С., 
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
встановив:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем ОСОБА_2 25 вересня 1999 року, з посиланням на те, що сторони від шлюбу мають доньку, яка досягнула повноліття, у них відсутні спільні інтереси та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Просить позов задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.
Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до телефонограми від 10 квітня 2026 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає, судовий розгляд просить провести за відсутності.
Інші заяви, клопотання сторін станом на 10 квітня 2026 року відсутні.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
При вирішенні справи судом враховуються положення ч.1 ст.110 СК України, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, та ч.2 ст.112 СК України, за якими суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 року, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданих заяв позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, їх клопотання про надання строку на примирення відсутні.
Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України.
З даних підстав позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Клопотання позивача про відновлення її дошлюбного прізвища відсутнє.
Керуючись ст.ст.13, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 25 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськвиконкому Чернігівської області за актовим записом №376.
Під час державної реєстрації розірвання шлюбу прізвища сторін не змінювати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.