Справа № 560/1507/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

02 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №220650007435 від 05.01.2026 щодо відмови у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1981-14.07.1982, 01.09.1982-14.06.1983, 04.08.1984-01.09.1986, 04.04.1990-30.09.1991, 16.05.2000-01.11.2000, 23.01.2001-17.01.2002, 15.05.2002-30.10.2002, 26.05.2003-10.11.2003 згідно трудової книжки, а також періоди роботи позивачки в СВК "Маяк" в 1986 році - 33 вихододнів, в 1987 році - 167 вихододнів, в 1988 році - 40 вихододнів згідно архівної довідки №1404 від 11.09.2017, та повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області їй відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Позивачка вважає це рішення протиправним, оскільки її страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці та інформацією в архівних довідках..
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Позивачка 31.12.2025 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.01.2026 № 220650007435 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. 
За результатами розгляду поданих документів до страхового стажу не зараховано:
- трудову книжку, оскільки на титульній сторінці відсутня дата її заповнення, відсутня печатка.
- періоди роботи з 10.08.1981 року по 14.07.1982 року, оскільки наявне виправлення в наказі на звільнення. 
- періоди роботи з 16.05.2000 року по 01.11.2000 року та 15.02.2002 року по 30.10.2002 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
- періоди роботи позивачки в СВК "Маяк" в 1986 році - 33 вихододнів, в 1987 році - 167 вихододнів, в 1988 році - 40 вихододнів, згідно архівної довідки від 11.09.2017 №1404, оскільки не зазначено по-батькові.
Страховий стаж особи складає 14 років 02 місяці 24 дні.
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що право на призначення пенсії за віком у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 31 рік.
У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки, мають особи за наявності страхового стажу в період з 01.01.2026 по 31.12.2026 - від 22 до 33 років.
Починаючи з січня 2019 право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 по 31 грудня 2025 не менше 15 років.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з статтею 62 Закону №1788-XII та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.
До страхового стажу позивача не зараховано трудову книжку, оскільки на титульній сторінці відсутня дата її заповнення, відсутня печатка.
Так, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 20 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Обов`язок здійснення записів у трудовій книжці покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису або вчинення такого запису з порушенням не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, первиних документах по обліку трудового стажу та не повинен контролювати роботодавця щодо їх заповнення.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у первинних документах по обліку трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення кадрової документації може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №683/977/17, постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 672/455/17, постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №648/1613/17.
Отже, суд приходить до висновку, що записи про періоди роботи згідно трудової книжки позивачки підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні кадрової документації, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.
Щодо незарахування періодів роботи з 10.08.1981 року по 14.07.1982 року, оскільки наявне виправлення в наказі на звільнення.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування до страхового стажу відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Зі змісту трудової книжки позивачки судом встановлено, що записи трудової книжки містять дати прийняття та звільнення з роботи в період з 10.08.1981 року по 14.07.1982 року, а також печатки та підписи уповноважених осіб.
Трудова книжка працівника є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії. В свою чергу, незарахування періодів роботи до страхового стажу через можливі виправлення у записах трудової книжки, допущені особами, за дії яких працівник не відповідає, є необґрунтованим.
Оскільки працівник не відповідає за правильність оформлення записів трудової книжки/документації і не може контролювати процес їх заповнення, на нього не може перекладатись і тягар доведення правдивості чи достовірності таких даних.
Головне управління не вказує, яким чином виправлення у зазначенні дати наказу впливає на підтвердження трудового/страхового стажу, адже наявними у справі доказами не спростовано те, що позивачка у цей період працювала на вказаній роботі та отримувала заробітну плату. Протилежне відповідачем не доведено.
Зважаючи на це, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки періоди роботи з 10.08.1981 року по 14.07.1982 року.
Щодо незарахування періодів роботи з 16.05.2000 року по 01.11.2000 року та 15.02.2002 року по 30.10.2002 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає таке.
Згідно з статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.
Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.
Отже, відсутність даних про сплату страхових внесків за період з 16.05.2000 року по 01.11.2000 року та 15.02.2002 року по 30.10.2002 року не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.
Щодо незарахування періодів роботи позивачки в СВК "Маяк" в 1986 році - 33 вихододнів, в 1987 році - 167 вихододнів, в 1988 році - 40 вихододнів, згідно архівної довідки від 11.09.2017 №1404, оскільки не зазначено по-батькові, суд вважає безпідставними твердження пенсійного органу щодо незарахування позивачу стажу роботи через наявність неточностей в архівній довідці (а саме незазначення по батькові заявника), оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах, що підтверджують трудову діяльність.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової документації, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.
Суд прийшов до висновку, що періоди роботи позивачки у СВК "Маяк" в 1986 році - 33 вихододнів, в 1987 році - 167 вихододнів, в 1988 році - 40 вихододнів підтверджується архівною довідкою від 11.09.2017 №1404 та дає підстави для зарахування їх до страхового стажу позивача.
Отже враховуючи викладене, оскаржуване рішення відповідача щодо відмови в призначені пенсії за віком позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним.
З урахуванням позовних вимог позивача та положень частини другої статті 9 КАС України, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1981-14.07.1982, 01.09.1982-14.06.1983, 04.08.1984-01.09.1986, 04.04.1990-30.09.1991, 16.05.2000-01.11.2000, 23.01.2001-17.01.2002, 15.05.2002-30.10.2002, 26.05.2003-10.11.2003 згідно трудової книжки, а також періоди роботи позивачки в СВК "Маяк" в 1986 році - 33 вихододнів, в 1987 році - 167 вихододнів, в 1988 році - 40 вихододнів згідно архівної довідки №1404 від 11.09.2017 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.12..2026, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні суду.
У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №220650007435 від 05.01.2026 щодо відмови у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1981-14.07.1982, 01.09.1982-14.06.1983, 04.08.1984-01.09.1986, 04.04.1990-30.09.1991, 16.05.2000-01.11.2000, 23.01.2001-17.01.2002, 15.05.2002-30.10.2002, 26.05.2003-10.11.2003 згідно трудової книжки, а також періоди роботи позивачки в СВК "Маяк" в 1986 році - 33 вихододнів, в 1987 році - 167 вихододнів, в 1988 році - 40 вихододнів згідно архівної довідки №1404 від 11.09.2017. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.12.2026, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,Полтавський р-н, Полтавська обл.,36011 , код ЄДРПОУ - 13967927) 	

Головуючий суддя 		П.І. Салюк