22.04.2026 Справа № 756/4087/26
Унікальний номер 756/4087/26
Провадження номер 2/756/5341/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.,
секретар судового засідання - Сєда С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовним вимог
У березні 2026 року представник позивача ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № AG3023954 (в інформаціно-телекомунікаційній системі компанії за № L9694997) від 04 березня 2019 року у загальному розмірі 30271,00 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 04 березня 2019 року укладено договір про надання короткострокового кредиту AG3023954, відповідно до умов якого відповідачу відкрито кредитну лінію та встановлений кредитний ліміт в розмірі 13300,00 грн, зі сплатою 1,30% за кожний день користування. Неодноразово між сторонами укладалися додаткові угоди до договору, якими продовжувався строк дії договору, востаннє до 22 серпня 2019 року. 
27 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір № 27-12/19 відповідно до якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № AG3023954.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги № 20-01/2023 від 20 січня 2023 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № AG3023954.
В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 30271,00 грн., з яких: 13300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту 3671,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, заборгованість за пенею (штрафами) -6650,00 грн, заборгованість за комісією -6650,00 грн. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рух справи
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2026 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 22 квітня 2026 року.
Представник позивача в судове засідання 22 квітня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Директор ТОВ «Коллект Центр» в поданій ним позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач в судове засідання, призначене на 22 квітня 2026 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . Конверт повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній». 
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Враховуючи те, що відповідач сповіщений належним чином про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Коллект Центр» підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 04 березня 2019 року укладено договір про надання короткострокового кредиту AG3023954.
Відповідно до умов укладеного договору відповідачу відкрито кредитну лінію та встановлений кредитний ліміт в розмірі 13300,00 грн, зі сплатою 1,30% за кожний день користування. 
Неодноразово між сторонами укладалися додаткові угоди до договору, якими продовжувався строк дії договору, востаннє до 22 серпня 2019 року. 
Відповідно до п.3.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит (кредити) позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії, на основі заяви (заяв) позильника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня строку оплати.
Згідно з п.4.1.1. Кредитного договору за користування сумами, які надаються в якості кредиту (кредитів) за Договором та в межах Ліміту кредитної лінії, позичальник повинен сплачувати кредитодовцю відсотки по кредиту та відсотковою ставкою, яка зазначається в спеціальних умовах Кредиту. Оплата відсотків по кредиту здійснюється до останнього дня терміну оплати.
Відповідно до п.4.1.2. Кредитного договору відсотки по кредиту обчислюються за весь період часу, коли кредит (кредити) використовувався (використовувалися) позичальником починаючи з першого дня надання кредиту та закінчуючи днем, коди всю суму наданого кредиту було повернуто Кредитодавцю для короткострокового кредиту, або закінчуючи днем, коли повну суму відповідного Договірного платежу, встановленого в Графіку платежів було сплачено кредитодавцю для Довгостроковго кредиту. Ставка відсотків за кредитом є фіксованою (п.4.1.3. Кредитного договору).
Пунктом 4.3.2. Кредитного договору передбачено, що комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень сплачується позичальником кредитодавцю за надання останнім додаткових послуг, а саме: за щоденну підготовку та направлення документів/повідомлень стосовно простроченої суми Договірних платежів. Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень сплачується щоденно в гривнях сумах, які визначено у Спеціальних умовах Кредиту, починаючи з другого дня після закінчення терміну оплати та закінчуючи днем, коли всі прострочені суми Договірних платежів було сплачено Кредитодавцю.
Відповідно до п.2. - п.2.4. Кредитного договору встановлено умови укладення договору за допомогою дистанційний засобів. Договір, включаючи його Додаткові угоди, укладений за допомогою дистанційних засобів, має таку ж силу, як і договір, підписаний у паперовому вигляді.
Довідкою про ідентифікацію, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Дінеро» та вчинив акцепт договору №AG3023954 від 04 березня 2019 року позичальника (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 560814 на номер телефону НОМЕР_1 .
27 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір № 27-12/19 відповідно до якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № AG3023954.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги № 20-01/2023 від 20 січня 2023 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № AG3023954.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 становить 30271,00 грн., з яких: 13300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3671,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, заборгованість за пенею (штрафами) -6650,00 грн, заборгованість за комісією -6650,00 грн. 
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормою ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 складає 30271,00 грн.
На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр», як правонаступника в загальному обсязі 30271,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року; прас-лист АО «Лігал-Ассістанс»; заявка на надання правничої допомоги № 1642 від 01 січня 2026 року, згідно якої погоджено надання послуг з усної консльтації загальною тривалісьтю 2 год та складання позовної заяви тривалістю 3 год, загальною варстітю 13000,00 грн; витяг з акту № 18 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року.
Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат(установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Враховуючи категорію справи, яка я справою незначної складності, типовою, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, доказів сплати за надані послуги позивачем не надано, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважаю, розмір витрат на правничу допомогу 13000,00 грн є завищеним, вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч. 2, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651 ч.2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання короткострокового кредиту AG3023954, від 04 березня 2019 року в розмірі 30271,00 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони справи: 
Позивач - ТОВ «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження м.Київ,вул. Мечнікова, буд.3,оф.306;
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 22 квітня 2026 року.

Суддя І.С. Шролик