КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року Київ справа №320/30522/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гео Альянс Таранушинське» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» (ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ», товариство, платник податків) у червні 2024 року звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС у м. Києві, податковий орган, контролюючий орган).
Просили визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДПС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 № 47366/26-15-07-03-04-25, № 47370/26-15-07-03-04-25, № 47405/26-15-07-03-04-25 та № 47413/26-15-07-03-04-25.
Ухвалою від 03.07.2024 позовну заяву залишено без руху, ухвалою від 06.01.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 
25.03.2025 розпочато підготовче засідання, у якому у подальшому оголошувалися перерви.
12.08.2025 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті.
19.08.2025 розпочато судовий розгляд справи по суті, представники сторін надали пояснення, підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті вимог, і після стадії запитань суд, з урахуванням думки сторін, перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги, з урахуванням додатково наданих пояснень, обґрунтовані тим, що для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці. У зв`язку з тим, що у позивача річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період, не перевищує сорока мільйонів гривень, позивачем на підставі наказу від 31.12.2015 № 1 прийнято рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування, які виникають відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (Податковий кодекс, ПК України).
Також позивач вказав, що роботи, щодо яких у акті перевірки констатовано відсутність їх зв`язку із господарською діяльністю товариства, виконані на його замовлення виключно з метою належного користування надрами Таранушинської площі. Кожний вид наданих контрагентами позивача послуг замовлявся виключно з метою беззаперечного виконання Програми робіт з геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ) Таранушинської площі, яка є Додатком №2 до угоди від 28.10.2016 № 3208 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ) (Програма робіт).
Позивач наголосив на тому, що закон чітко та однозначно встановлює імперативне правило: суб`єкти, які здійснюють діяльність у видобувній галузі, зобов`язані застосовувати Міжнародний стандарт фінансової звітності 6 «Розвідка та оцінка запасів корисних копалин» (МСФЗ 6 «Розвідка та оцінка запасів корисних копалин»), незалежно від джерел інвестування, розміру доходу чи наявності «суспільного інтересу». Факт здійснення інвестицій у видобувну галузь (у межах Таранушинського родовища) є беззаперечним і достатнім доказом, що позивач належить до суб`єктів, на яких поширюється обов`язок застосування МСФЗ 6 «Розвідка та оцінка запасів корисних копалин».
Наголошували, що твердження відповідача про необхідність компенсації витрат від третіх осіб як умови для їх визнання прямо суперечить положенням Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 16 «Основні засоби» (МСБО 16 «Основні засоби»), згідно з яким визнання витрат не залежить від факту їх подальшої компенсації, а визначається очікуваними економічними вигодами або прийняттям рішення про припинення реалізації активу у зв`язку з відсутністю таких вигод (пункт 67 МСБО 16 «Основні засоби»). 
Згідно із пунктом 9 МСФЗ 6 «Розвідка та оцінка запасів корисних копалин» витрати на розвідку та оцінку визнаються активом тоді, коли підприємство має право на використання надр, а також намір продовжувати дослідження з метою видобутку. Якщо надалі, у процесі виконання робіт з геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ), встановлюється, що родовище не має комерційної доцільності, такі активи підлягають списанню до витрат на підставі облікової політики підприємства.
Пояснювали, що відповідно до пункту 2.1.3.2 Облікової політики ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ», затвердженої наказом від 23.05.2020 № 23/05-2020, у разі відсутності промислового притоку, технічної можливості та економічної доцільності видобування, капіталізовані витрати списуються до складу витрат поточного періоду. Таке списання не є ознакою порушення, а навпаки є реалізацією вимог як МСФЗ, так і національного законодавства.
У зв`язку з анулюванням спеціального дозволу та враховуючи положення Облікової політики ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» і МСФЗ 6, позивачем видано Наказ від 31.05.2021 № 1/1 про списання з обліку незавершених капітальних інвестицій як витрати в господарській діяльності в сумі 4 129 653,77 грн.
Тому вважають, що помилковими є висновки відповідача про те, що ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» занижено суми зобов`язань із податку на додану вартість у сумі 35 827 грн за травень 2021 року та, що сума у розмірі 4 129 653,77 грн списана на витрати з рахунку 15 «Капітальні інвестиції» з порушеннями вимог законодавства, в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 743 341 грн.
Оскільки вимога відповідача про необхідність складення податкової накладної/розрахунків коригування на суму ПДВ 35 827 грн є безпідставною та такою що не відповідає вимогам законодавства, позивач не має права складати та реєструвати податкові накладні/розрахунки коригування на суму 35 827 грн.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позову просили відмовити. 
Наголосили на тому, що згідно документів, наданих до перевірки, накопичення суми капітальних інвестицій здійснювалось позивачем на підставі здійснення витрат на землевпорядкування під свердловину, міжнародної оцінки запасів родовища, проектно-кошторисної документації, авторського нагляду та проекти, тобто витрачені кошти, які були включені до складу капітальних витрат, які в подальшому не були зараховані до складу основних засобів та не були використані для отримання доходу. Підтверджуючих документів щодо складу витрат, у тому числі оподаткованих та неоподаткованих ПДВ (актів виконаних робіт, наданих послуг) по контрагентам та сумах надано не було. Під час перевірки не встановлено продажу результатів виконаних робіт або продажу товарів контрагентам – покупцям, задля яких були здійснені капітальні вкладення, а отже вони не призвели до отримання доходу. Відповідно до отриманої ліцензії Державної служби геології та надр України від 17.12.2007 № 3208, основний вид діяльності ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» по КВЕД - 06.20 - добування природного газу, але за період перевірки було здійснено виключно торгівельну діяльність з продажу газового конденсату без власного видобутку. Враховуючи викладене, витрати на геологорозвідувальні роботи (згідно даних картки рахунку 15 «Капітальні вкладення»), результат яких не був компенсований контрагентами-покупцями, а також неможливістю компенсації вартості послуг за рахунок контрагентів, не можуть бути віднесені до складу витрат.
Також у ході перевірки встановлено ненарахування податкових зобов`язань позивачем з ПДВ у розмірі 35 827 грн на суму списаного залишку капітальних вкладень по Дт 941 Кт 15, які обліковувались станом на 01.05.2021 у сумі 4 129 664 грн та які не використані в межах господарської діяльності платника податку, що призвело до заниження суми зобов`язань податку на додану вартість у сумі 35 827 грн за травень 2021 року.
Враховуючи ненарахування податкових зобов`язань ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» з ПДВ у розмірі 35 827 грн, позивачем станом на 06.05.2024 не зареєстрована податкова накладна в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) за травень 2021 року на вартість послуг, які не були використані в межах господарської діяльності на суму 35 827 грн.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 25.04.2024 № 2717-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 06.05.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 06.05.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 06.05.2024 та іншого законодавства за відповідний період.
За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 13.05.2024 № 44233/Ж5/26-15-07-03-04-21, у якому зафіксовано порушення ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» вимог:
- підпунктів 14.1.231, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, пунктів 7, 20, 21, 26 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку (БО) 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (НП(С)БО 16 «Витрати»), пункту 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 (НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності»), в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 743 341 грн, в тому числі за 2021 рік у сумі 54629 грн, за 2022 рік у сумі 182371 грн, за 2023 рік у сумі 506341 грн, та встановлено заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2021 рік у 3826172 грн та за 2022 рік у сумі 2813002 грн;
- пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 35 827 грн, в тому числі за травень 2021 року на 3254 грн, за червень 2021 року на 21945 грн, за липень 2021 року на 370 грн, за квітень 2022 року на 6431 грн, за лютий 2023 року на 1256 грн, за січень 2024 року на 2571 грн;
- абзацу 1 пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, не складена та не зареєстрована в ЄРПН за травень 2021 року на суму податкових зобов`язань з ПДВ - 35827 грн.
31.05.2024 на підставі вказаних висновків перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 47366/26-15-07-03-04-25, яким за порушення підпунктів 14.1.231, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, пунктів 7, 20, 21, 26 НП(С)БО 16 «Витрати», пункту 3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» з податку на прибуток підприємств на 743341 грн, в тому числі за 2021 рік у сумі 54629 грн, за 2022 рік у сумі 182371 грн, за 2023 рік у сумі 506341 грн за податковими зобов`язаннями та на 126585 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
- № 47405/26-15-07-03-04-25, яким за порушення пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» за платежем податок на додану вартість на 35 827 грн та на 8 957 грн за штрафними санкціями;
- № 47370/26-15-07-03-04-25, яким за порушення абзацу 1 пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України та на підставі статті 102 ПК України до ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» застосовано штраф у сумі 3400 грн;
- № 47413/26-15-07-03-04-25, яким, з огляду на висновок про порушення ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» підпунктів 14.1.231, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, пунктів 7, 20, 21, 26 НП(С)БО 16 «Витрати», пункту 3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», встановлено завищення ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 813 002 грн за 2021 рік та у розмірі 2 813 002 грн за 2022 рік.
Позивач вважає, що висновки перевірки необґрунтовані, а прийняті на підставі таких висновків рішення – протиправні та підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
Позивач вказує на порушення відповідачем строків давності, адже у запиті від 22.04.2024 № 2 відповідач вимагав подання податкової звітності за 2017 рік, строк зберігання якої закінчився, як і строк нарахування податкових зобов`язань за 2017 рік.
Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Судом встановлено, що висновки перевірки щодо допущення позивачем вказаних порушень вимог пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України обґрунтовані тим, що до вартості капітальних вкладень у загальному розмірі 4 129 664,00 грн, списаної на інші операційні витрати проводкою Дт 941 Кт 15 за травень 2021 року, включено суму ПДВ у загальному розмірі на суму 35 827,00 грн, у тому числі:
- 16 666,7 грн, яку включено до податкового кредиту по контрагенту ПрАТ «ПРИРОДНІ РЕСУРСИ» у вересні 2017 року;
- 10 826,6 грн, яку включено до податкового кредиту по контрагенту Державне геофізичне підприємство «УКРГЕОФІЗИКА» у вересні 2016 року;
- 2 000 грн, яку включено до податкового кредиту по контрагенту ТОВ «СІЛУР СЕРВІС ЛЛС» у червні 2016 року;
- 6 333,33 грн, яку включено до податкового кредиту по контрагенту ТОВ «СІЛУР СЕРВІС ЛЛС» у червні 2016 року.
Тобто, контролюючим органом дійсно враховані операції, здійснені за межами строку безпосередньо нарахуванням податкових зобов`язань за ними. Також відповідачем вказано про те, що позивач не подав документи стсовно господарських операцій за 2017 рік.
Разом із цим, висновки контролюючого органу щодо допущення позивачем вказаних порушень вимог пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України ґрунтуються не на заниженні податкових зобов`язань за фактами здійснення таких операцій, а на безпідставному, на думку відповідача, списанні таких сум ПДВ на операційні витрати за травень 2021 року. Також відсутні підстави вважати, що ненадання позивачем первинних документів за 2017 рік чи раніші періоди безпосередньо вплинули на висновки перевірки.
Тобто, фактично вказане порушення вчинене у травні 2021 року, податкові зобов`язання нараховані за травень 2021 року. Відповідно й нереєстрація в ЄРПН відповідних накладних також допущена у 2021 році.
Так, відповідач вказує про те, що підтверджуючих документів щодо складу витрат, у тому числі оподаткованих та неоподаткованих ПДВ (актів виконаних робіт, наданих послуг), по контрагентам та сумам надано не було.
Разом із цим, відповідач не заперечує реальності вказаних операцій, визнає наявність підстав для відображення таких операцій у податковому обліку.
Висновки перевірки ґрунтуються на тому, що під час перевірки не встановлено продажу результатів виконаних робіт або продажу товарів контрагентам – покупцям, задля яких були здійснені капітальні вкладення, вони не призвели до отримання доходу, а отже не пов`язані із господарською діяльністю позивача.
Аналогічно й висновки відповідача щодо порушення позивачем підпунктів 14.1.231, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, пунктів 7, 20, 21, 26 НП(С)БО 16 «Витрати», пункту 3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», також ґрунтуються на тому, що до вартості капітальних вкладень у загальному розмірі 4 129 664,00 грн, списаної на інші операційні витрати проводкою Дт 941 Кт 15 за травень 2021 року, безпідставно включено витрати за операціями, здійсненими у 2016 році.
Таким чином, суд вважає помилковими доводи позивача про недотримання відповідачем строків давності.
Щодо висновків відповідача про виявлені у ході перевірки порушення, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно із підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За нормами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
У відповідності до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний період не перевищує 40 мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний період не перевищує 40 мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років, у кожному з яких виконується зазначений критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік такої безперервної сукупності років. У подальші роки такої сукупності років коригування фінансового результату також не застосовуються, крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу.
Якщо у платника податку, який прийняв рішення про незастосування коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний період перевищує 40 мільйонів гривень, такий платник податку визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Підпунктом 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення цього підпункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Сума податку на прибуток, яку платник податку не сплатив до бюджету у зв`язку з таким зменшенням фінансового результату до оподаткування є пільгою.
Сума пільги, передбаченої підпунктом 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, розраховується таким чином: сума від`ємного значення попереднього звітного року платника податку, а для великого платника – частина суми від`ємного значення попереднього звітного року (не більше 50 відсотків непогашеної суми), визначені в межах суми прибутку звітного періоду, х розмір базової ставки податку: 100.
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно із копіями податкових декларацій ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» з податку на прибуток за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, річний дохід позивача не перевищував сорока мільйонів гривень.
Встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» згідно із КВЕД-2010 є добування природного газу (код КВЕД – 06.20).
ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» є надрокористувачем відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 3208 від 12.12.2007.
Позивачем прийнято наказ від 31.12.2015 № 1 про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування які виникають згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 2.3.1 Облікової політики, яка застосовується позивачем з 2016 року, на підставі наказу ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» від 03.01.2016 № 01/03-16 позивач перейшов на бухгалтерський облік згідно з Міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ) з 1 січня 2016 року.
Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності позивача за відповідні періоди визначались відповідно до МСФЗ.
28.10.2016 ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» укладено із Державною службою геології та надр України угоду № 3208 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ). Додатком № 2 до цієї Угоди є Програма робіт з геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ) Таранушинської площі.
Обліковою політикою та організації бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві, введеної в дію наказом ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» від 03.01.2016 № 01/03-2016, регламентовано, що у разі прийняття рішення щодо відсутності промислового притоку, технічної можливості та економічної доцільності видобувати корисні копалини на досліджуваній території родовища всі капіталізовані витрати на рахунках 15141 та 15147 списуються на витрати періоду (на рахунок 941) на основі Рішення щодо завершення робіт на території родовища, затвердженого Протоколом Комісії.
У зв`язку із недоцільністю подальшого вивчення Таранушинскої площі, та керуючись приписами Закону України «Про нафту і газ», ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» подало до Державної служби геології та надр України заяву від 20.05.2021 № 18/05-21 про анулювання спеціального дозволу від 12.12.2007 № 3208. 
У червні 2021 року ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» отримало лист Державної служби геології та надр України від 18.06.2021 № 10130/01/02-21, у якому повідомлено про те, що спеціальний дозвіл на користування надрами Таранушинської площі 12.12.2007 № 3208 анульовано наказом Державної служби геології та надр України від 10.06.2021 № 436.
В період дії вказаного дозволу позивачем здійснювалось накопичення суми капітальних інвестицій на підставі здійснення витрат на землевпорядкування під свердловину, міжнародної оцінки запасів родовища, проектно-кошторисної документації, авторського нагляду та проекти, тобто витрачені кошти, які були включені до складу капітальних витрат, які в подальшому не були зараховані до складу основних засобів та не були використані для отримання доходу.
У зв`язку із анулюванням спеціального дозволу та враховуючи положення Облікової політики і МСФЗ 6 «Розвідка та оцінка запасів корисних копалин», позивачем на підставі наказу від 31.05.2021 № 1/1 списані з обліку незавершені капітальні інвестицій як витрати в господарській діяльності в сумі 4 129 653,77 грн.
Як правильно зауважив відповідач, витрати відображаються в балансі одночасно із зменшенням активів або збільшенням зобов`язань, а у звіті про фінансові результати – одночасно з доходами, для отримання яких вони понесені. Витрати у фінансовій звітності відображаються виходячи з їх функціонального призначення (за собівартістю продажів), згідно з яким витрати кваліфікують відповідно до їх функцій.
У свою чергу, відповідач стверджує, що під час перевірки не встановлено продажу результатів виконаних робіт або продажу товарів контрагентам – покупцям, задля яких були здійснені капітальні вкладення, а отже вони не призвели до отримання доходу. Відтак, списані позивачем з обліку як витрати в господарській діяльності в сумі 4 129 653,77 грн незавершені капітальні інвестиції фактично є витратами на геологорозвідувальні роботи (згідно даних картки рахунку 15 «Капітальні вкладення»), результат яких не був компенсований контрагентами-покупцями, а також неможливістю компенсації вартості послуг за рахунок контрагентів, не можуть бути віднесені до складу витрат.
Вказаного висновку відповідач дійшов проаналізувавши наведені положення Податкового кодексу України, НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», НП(С)БО 16 «Витрати» та вказавши, що для позивача є обов`язковими НП(С)БО, а не МСФЗ. Також наголосив на тому, що такі витрати не пов`язані із господарською діяльністю позивача.
Суд зауважує, що за приписами статті 12-1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон № 996-ХІV) для складання фінансової звітності застосовуються міжнародні стандарти, які викладені державною мовою та офіційно оприлюднені на веб-сторінці центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.
Підприємства, що становлять суспільний інтерес, публічні акціонерні товариства, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.
Підприємства, зазначені у частині другій цієї статті, складають і подають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність органам державної влади та іншим користувачам на їх вимогу в порядку, визначеному цим Законом, на основі таксономії фінансової звітності за міжнародними стандартами в єдиному електронному форматі, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.
Отже, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.
Відповідач вказав, що, незважаючи на те, що основний вид діяльності ТОВ «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» за КВЕД є 06.20 - добування природного газу, за період перевірки було здійснено виключно торгівельну діяльність з продажу газового конденсата без власного видобутку.
За визначенням у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Частиною другою статті 24 Кодексу України про надра (надалі Кодекс) встановлено, що користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України.
За змістом частини другої статті 20 Закону України «Про нафту і газ» власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами зобов`язаний: забезпечити повноту геологічного вивчення, раціональне комплексне використання і охорону нафтогазоносних надр згідно з угодою про умови користування нафтогазоносними надрами та програмою робіт; додержуватися вимог законодавства України, чинних правил, норм виконання робіт, пов`язаних з користуванням нафтогазоносними надрами.
Згідно із частиною п`ятою статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється шляхом анулювання у разі невиконання затвердженої програми робіт з порушенням строків на більш як один рік з дати закінчення виконання відповідного етапу програми робіт. 
Тобто, невиконання чи порушення строків програми робіт є порушенням користування надрами, внаслідок чого спеціальний дозвіл може бути достроково анульований.
За правилами статті 28 Закону України «Про нафту і газ» угода про умови користування нафтогазоносними надрами є невід`ємним додатком до спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами, який регулює і конкретизує передбачені законодавством України та спеціальним дозволом технічні, технологічні, організаційні, фінансові, економічні, соціальні, екологічні аспекти користування нафтогазоносними надрами на відповідній ділянці нафтогазоносних надр. Істотною умовою угоди про умови користування нафтогазоносними надрами є строки виконання робіт.
Як вже вказано вище, невід`ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами Таранушинської площі від 12.12.2007 № 3208 є Угода від 28.10.2016 № 3208 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ). Додатком № 2 до вказаної Угоди є Програма робіт з геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промисловою розробкою родовищ) Таранушинської площі (Програма робіт).
Позивач стверджує, а відповідач не спростовує того, що послуги, які на думку відповідача не пов`язані з господарською діяльність, виконувались відповідно до програми робіт в редакції від 28.10.2016 та програми робіт в редакції від 31.07.2014, включно з метою належного користування надрами Таранушинської площі, кожний вид наданих контрагентами позивача послуг замовлявся виключно з метою беззаперечного виконання Програми робіт.
Таким чином, відповідачем не доведено того, що позивач не належав до суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, та складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами. 
Як наслідок, відсутні підстави вважати обґрунтованими висновки відповідача про необхідність застосування позивачем положень НП(С)БО, а не МСФЗ, а також про відсутність зв`язку відповідних витрат із господарською діяльністю позивача.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено висновків перевірки про безпідставне списання позивачем на інші операційні витрати проводкою Дт 941 Кт 15 за травень 2021 року, вартості капітальних вкладень у загальному розмірі 4 129 664,00 грн.
Відтак, суд вважає необґрунтованими висновки перевірки про порушення позивачем вимог підпунктів 14.1.231, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, пунктів 7, 20, 21, 26 (НП(С)БО 16 «Витрати», пункту 3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 743 341 грн, в тому числі за 2021 рік у сумі 54629 грн, за 2022 рік у сумі 182371 грн, за 2023 рік у сумі 506341 грн, та встановлено заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2021 рік у 3826172 грн та за 2022 рік у сумі 2813002 грн.
Як наслідок, прийняті на підставі вказаних висновків податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 № 47366/26-15-07-03-04-25 та № 47413/26-15-07-03-04-25 суд визнає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Висновки перевірки щодо допущення позивачем вказаних порушень вимог пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, на підставі яких прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 № 47405/26-15-07-03-04-25 та № 47370/26-15-07-03-04-25, обґрунтовані тим, що до вартості капітальних вкладень у загальному розмірі 4 129 664,00 грн, списаної на інші операційні витрати проводкою Дт 941 Кт 15 за травень 2021 року, включено суму ПДВ у загальному розмірі 35 827,00 грн, та не зареєстровані податкові накладні на вказану суму ПДВ.
З огляду на висновок суду про те, що у ході судового розгляду цієї справи відповідачем не доведено висновків перевірки про безпідставне списання позивачем на інші операційні витрати проводкою Дт 941 Кт 15 за травень 2021 року вартості капітальних вкладень у загальному розмірі 4 129 664,00 грн, необґрунтованими є також вказані висновки перевірки про порушення позивачем вимог пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України.
Як наслідок, податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 № 47405/26-15-07-03-04-25 та № 47370/26-15-07-03-04-25 також є протиправними та підлягають скасуванню.
Резюмуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом з`ясовано, що за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 16 799,65 грн.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 16 799,65 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 31.05.2024 № 47366/26-15-07-03-04-25, № 47370/26-15-07-03-04-25, № 47405/26-15-07-03-04-25 та № 47413/26-15-07-03-04-25.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕО АЛЬЯНС ТАРАНУШИНСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 35164693; місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський Узвіз, буд. 7А) судовий збір в розмірі 16 799,65 грн (шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень шістдесят п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.