ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/1150/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Замула О.О. (в залі суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА" на ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 (суддя Ярошенко В.І., повний текст якого підписаний 01.12.2025) у справі № 904/1150/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА", м. Дніпро
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 у справі №904/1150/23 заяву Приватного акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 у справі № 904/1150/23 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА", в якій просить:
- скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відмовити в повному обсязі;
- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СОЛІТА», понесені судові витрати по сплаті судового збору та вартість послуг професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 гривень.
Апеляційна скарга мотивована наступним:
- відповідно до Пленуму Вищого господарського суду України в п. 3.3 постанови № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" та чисельних постановах по справах висловив правову позицію, де зазначив, що частина 4 ст.117 ГПК України встановлює вичерпний перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а саме: у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин - господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково;
-03.09.2025 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області було поновлено провадження у справі № 904/1150/23 з 03.09.2025 за заявою нібито ТОВ «АГРО-СОЛІТА» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню від 14.06.2023, яке насправді було подано саме відповідачем - ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод". 03.09.2025 Господарським судом Дніпропетровської області була винесена ще одна ухвала про поновлення провадження у справі № 904/1150/23 з 03.09.2025, вчергове за заявою ТОВ «АГРО-СОЛІТА» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню від 14.06.2023, які позивачем не подавалась. Тобто, в матеріалах справи № 904/1150/23 взагалі відсутня ухвала про поновлення провадження у справі саме за заявами відповідача ПАТ «ДТРЗ» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, яка була розглянута судом першої інстанції. 

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.12.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Верхогляд Т.А,, Парусніков Ю.Б.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 11.12.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/1150/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
17.12.2025 матеріали справи №904/1150/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2025 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Запропоновано скаржнику зареєструвати електронний кабінет у системі ЄСІКС відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, відомості про що надати суду. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (10 днів з моменту отримання ухвали суду).
22.12.2025 до суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, призначено її розгляд в судове засідання на 09.04.2026.
08.04.2026 від представника Скаржника надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.
В судовому засіданні 09.04.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 20174 від 02.11.2020 на суму 971 625, 11 грн, яка складається з суми основного боргу - 717 769, 25 грн, пені - 12 919, 87 грн, інфляційних витрат - 216 486, 30 грн та 3% річних - 24 449, 69 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1150/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Дніпропетровський тепловозоремонтний завод” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-СОЛІТА” суму основного боргу в розмірі 717 769, 25 грн, пеню у розмірі 12 800, 89 грн, інфляційні втрати в розмірі 216 486, 30 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 205, 85 грн. В іншій частині позову відмовлено.
31.05.2023 Господарським суду Дніпропетровської області ухвалено додаткове рішенням, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Дніпропетровський тепловозоремонтний завод” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-СОЛІТА” витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 
На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 12.06.2023 видано наказ.
Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" 14.06.2023 подало до суду заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 904/1150/23.
На адресу Господарського суду Дніпропетровської області 14.06.2023 надійшла ухвала від Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2023 про витребування справи № 904/1150/23, у зв`язку із надходженням апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2023.
Ухвалою суду від 19.06.2025 зупинено провадження за заявою Приватного акціонерного товариства “Дніпропетровський тепловозоремонтний завод” про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 904/1150/23 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.
19.06.2023 матеріали справи направлені на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
13.11.2023 від представника Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" надійшла заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю по справі № 904/1150/23.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2023 у справі №904/1150/23 задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2023 у справі №904/1150/23 в частині стягнення пені та судового збору змінено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Соліта" 446,76 грн. пені, 14020,55 грн судового збору за подачу позову. В іншій частині рішення залишено без змін. 
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 у справі №904/1150/23 залишено без змін. 
04.12.2023 справа № 904/1150/23 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 у справі №904/1150/23 заяву Приватного акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 у справі № 904/1150/23 таким, що не підлягає виконанню повністю.
Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження. 

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" повністю погасило суму заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА", яка відповідає сумі, визначеній у наказі від 12.06.2023, що виданий Господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 18.05.2023, з врахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2023 і додаткового рішення Господарським судом Дніпропетровської області від 31.05.2023, що є підставою в розумінні ст.328 ГПК України для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. 

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції з наступних мотивів.
18.05.2023 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/1150/23 задоволено частково позовну заяву та стягнуто з відповідача на користь позивача: основну заборгованість в розмірі 717 769,25 гривень, пеню в розмірі 12 800,89 гривень, інфляційні втрати в розмірі 216 486,30 гривень, судовий збір в розмірі 14 205,85 гривень. 
05.06.2023 відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду від 18.05.2023.
12.06.2023 Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про примусове виконання рішення по справі № 904/1150/23. 
21.06.2023 приватним виконавцем Селезньовим М.О. відкрито виконавче провадження № 72090329 з виконання наказу та прийнято: постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2023, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.06.2023, постанову про стягнення з боржника основної винагороду від 21.06.2023. 
26.06.2023 відповідачем подано до приватного виконавця Селезньова М.О. заяву про зупинення виконавчого провадження № 72090329. 
03.07.2023 приватним виконавцем Селезньовим М.О. зупинене виконавче провадження № 72090329. З 21.06.2023 по 03.07.2023, в межах строку поки виконавче провадження № 72090329 було відкритим, з відповідача примусово стягнуто грошові кошти в загальному розмірі 524 498,19 гривень, а саме: 360 285,15 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № JBKLN6LO7L6V95.1 від 21.06.2023; 145 485,08 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1303472558205 від 22.06.2023; 1000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1305192867505 від 24.06.2023; 17 727,96 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № JBKLN6NO7LGNY6.1 від 26.06.2023. 
18.07.2023 приватний виконавець Селезньов М.О. у своєму листі № 01-29/5030 зазначив, що стягнуті грошові кошти в загальному розмірі 524 498,19 гривень були розподілені наступним чином: 300,00 гривень на витрати виконавчого провадження; 459 518,39 гривень перераховані на рахунок Позивача; 45 951,84 гривень основна винагорода приватного виконавця; 18 727,96 гривень – перебувають на рахунку обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній валюті та їх виплати стягувачам, тобто сума є такою, що не розподілена та перебуває на рахунку приватного виконавця. 
08.11.2023 постановою Центрального апеляційного господарського суду у цій справі задоволено апеляційну скаргу відповідача частково; рішення змінено в частині стягнення пені та судового збору в сторону зменшення, видачу судових наказів доручено Господарському суду Дніпропетровської області. 
Отже:
- Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 12.06.2023 з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення на дату видачі наказу не набрало законної сили, а тому безпідставно було відкрите виконавче провадження № 72090329 та стягнуто грошові кошти з відповідача;
- Центральним апеляційним господарським судом змінено рішення, а тому наказ є таким, що не відповідає судовому рішенню по справі № 904/1150/23, яке набрало законної сили;
- Центральним апеляційним господарським судом доручено Господарському суду Дніпропетровської області видати судовий наказ (новий) по справі № 904/1150/23, оскільки рішення було змінено, а тому по справі № 904/1150/23 буде 2 накази про примусове стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на підставі одно й того самого судового рішення. 
Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 по справі № 2-4671/11: «Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо. Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного, так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.». 
Постанова КГС ВС від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17 містить аналогічні висновки, зокрема: «Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц.».
З урахуванням викладеного, наказ від 12.06.2023 по справі № 904/1150/23 є помилково виданим, оскільки виданий на виконання рішення, яке не набрало законної сили. 
Крім того, судом першої інстанції встановлено повне погашення заборгованості, що не заперечується позивачем. 
Відтак, судом першої інстанції правомірно визнано наказ таким, що не підлягає виконанню. 
Щодо доводів Скаржника щодо невірного зазначення в тексті ухвали суду першої інстанції особи, яка звернулася із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, то колегія суддів зазначає, що помилкове зазначення в тексті ухвали особи, яка звернулася із заявою, є підставою для подачі заяви про виправлення описки у тексті такої ухвали, а не її скасування.
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу суду такою, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 у справі №904/1150/23 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 у справі №904/1150/23 – залишити без змін.
Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЛІТА" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню. 
Повний текст постанови виготовлено і підписано 14.04.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя  Ю.Б. Парусніков