Березівський районний суд Одеської області 
10.03.2026
Справа № 494/2577/25
Провадження № 2/494/34/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Антонишиної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/2577/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Справу на підставі протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.11.2025 року визначено судді Римарю І.А.
Ухвалою суду від 05.12.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року закрито підготовче провадження по справі, призначено до судового розгляду по суті та витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
Позивач у позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді трьох земельних ділянок, розташованих на території Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області. Позивач звернулась до нотаріуса з питання прийняття спадщини після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак нотаріусом відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду. Рідна сестра позивача не зверталась у нотаріальному порядку щодо прийняття спадщини. ОСОБА_1 зазначила, що перенесла важку операцію, також у зв`язку зі смертю матері мала моральні страждання, її стан здоров`я різко погіршився, постійно проходила лікування, обстеження, що призвело до морального стресу. Таким чином, з травня 2025 року по теперішній час позивач важко хворіла та не мала можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, пропустила незначний строк.  ОСОБА_1 важає, що викладені нею причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними та просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 року.
У судове засідання 10.03.2026 року позивач не з`явилася, однак 10.03.2026 року надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.50).
У судове засідання 10.03.2026 року відповідач не з`явилась, проте 12.01.2026 року на адресу суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.38).

За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.
Вивчивши матеріали справи, врахувавши думку позивача в заяві про розгляд справи за її відсутності, заяву відповідача про розгляд справи без її участі та визнання позову, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №122 (а.с.3). 
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 5.53 га, що розташована на території Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; дві земельні ділянки площею 2.00 га, розташовані на території Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області, для ведення особистого селянського господарства; (а.с.6-9).
Згідно зі ст.1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом».
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».
Згідно з частини першої статті 1270 ЦК України: «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини».
Як встановлено судом, позивач вирішила оформити на своє ім`я майно після смерті матері, 24.10.2025 року звернулася до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовської О.Г., однак нотаріусом роз`яснено, що остання пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду (а.с.22). 
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 20.04.1971 року, що видане Маринівським РАЦС Березівського району Одеської області, підтверджується, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 (а.с.4).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 19.01.1993 року, ОСОБА_4 одружилася та змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.23).
Відповідно до довідки виданої головою Раухівської селищної ради вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на момент її смерті за вказаною адресою інших зареєстрованих осіб не було (а.с.21).
ОСОБА_1 з травня 2025 року по жовтень 2025 року хворіла та проходила численні обстеження, про що свідчать медичні довідки та направлення на обстеження (а.с.10-20). 
Згідно листа з приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовської О. від 19.01.2026 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.48).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено: «За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини».
Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Так, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 13.03.2020 року (справа № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18), в якій зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини зокрема є: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.
Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним». 
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила незначний строк прийняття спадщини, з причини своєї хвороби, то суд вважає за необхідне визначити причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
Керуючись статтями 12, 13, 229, 265, 273 ЦПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити. 
Визначити ОСОБА_1 , додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , тимчасово проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.03.2026 року.

Суддя І.А. Римар