МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 р.  	№ 320/16413/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Величка А.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом	Державної судової адміністрації України, вул. Липська, 18/5,м. Київ, 01601, 	
до відповідача	Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, вул. Січових Стрільців, 73, м.Київ 1,01001 	
про	визнання протиправною та скасування постанови від 27.03.2025 ВП №77243589,	

ВСТАНОВИВ:

Державна судова адміністрації України звернулась до адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вимогою визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 27.03.2025 ВП № 77243589.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 змінено рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі № 420/23009/23 визнано протиправними дії ДСА України щодо не забезпечення фінансування Одеського окружного адміністративного суду в повному обсязі в асигнуваннях на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за період з 01.01.21 по 31.07.2023 року,та матеріальну допомогу для оздоровлення за 2021,2022,2023 роки. Зобов`язано забезпечити ДСА України фінансування Одеського окружного адміністративного суду в повному обсязі в асигнуваннях на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за період з 01.01.21 по 31.07.2023 року,та матеріальну допомогу для оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки.
У подальшому, на підставі виконавчого листа №420/23009/23 виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 13.06.2024, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 77243589), пунктом 2 якої встановлено строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 77243589 листом від 24.03.2025 № 10 – 5613 ДСА України повідомила Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про вжиття усіх необхідних заходів, спрямованих на виконання рішення суду і наявності об`єктивних причин, через які не має можливостої виконати своєчасно рішення суду).
Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що 19.052.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для виконання та до відома. Даною постановою повідомлено боржника про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Листом від 24.03.2025 № 10 – 5613 ДСА, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів" головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Також, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, про те, що 14.01.2025 ДСА України затверджено кошторис на 2024 рік за програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" зокрема Одеському окружному адміністративному суду були затвердженні асигнування у сумі 23,5 тис. грн. До вищевказаного листа надано копію кошторису на 2024 рік,, однак згідно кошторису відсутні відомості про те, що ДСА України забезпечило Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків, а саме виплати суддівської винагороди судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 . 
Суд розглянув справу 10.03.2026 в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.287 КАС України.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 року змінено рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у адміністративній справі №420/23009/23, зобов`язано забезпечити ДСА України фінансування Одеського окружного адміністративного суду в повному обсязі в асигнуваннях на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за період з 01.01.21 по 31.07.2023 року,та матеріальну допомогу для оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки.
13.06.2024 Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий листу у справі №420/23009/23.
19.02.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження №77243589.
Цією постановою повідомлено боржника про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
24.03.2025 Державна судова адміністрація України направило на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлення за №10-5613/25, про те, що відсутні бюджетні кошти які можуть бути виділені для виконання цього рішення суду.
27.03.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесено постанову про накладення штрафу на боржника Державну судову адміністрацію України за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 10200 гривень.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ст.75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII .
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Вказана правова позиція викладена в постанова Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19 та від 17 серпня 2020 року у справі № 160/4615/19.
Щодо накладення штрафу, то відповідно до правової позиції Верховного Суду від 24.01.2018 по справі №405/3663/13-а не виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. За такого, застосування штрафу відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправним.
Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду постановах від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14, від 21.08.2019 у справі № 754/3105/17, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18 та від 19.08.2020 у справі №140/784/19, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20 та багатьох інших.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду, діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.
За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правовий висновок, численно викладений у постановах Верховного Суду, зазначених вище.
У цьому випадку, суд приймає до уваги, що у позивача було відсутнє бюджетне фінансування для виконання судового рішення у справі №420/23009/23, про що ним було проінформовано державного виконавця листом від 24.03.2025. На переконання суду, відсутність бюджетного фінансування для виконання рішення суду є поважною причиною його невиконання, а за таких обставин, відповідно до правої позиції Верховного Суду до боржника не може бути застосований штраф.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601 РНОКПП 26255795) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13,м. Київ,01001 код ЄДРПОУ 00015622) задовольнити. 
2.Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу на Державну судову адміністрацію України від 27.03.2025 у виконавчому провадження №77243589.
3.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя А.В. Величко