УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3447/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г. 
Номер провадження №33/4805/34/26
Категорія ч.4 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Мар`яш Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Мар`яш Лілії Валеріївни, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 17 червня 2025 року о 17-30 год. на 210 км траси М-06 Київ-Чоп поблизу с. Броники Звягельського району Житомирської області керував транспортним засобом Renault Master, р.н. НОМЕР_1 , та після скоєння ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь, чим порушив п. 2.10 є ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 4 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Мар`яш Л.В. подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що поліціянти не направляли ОСОБА_1 на медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє відповідне направлення; протокол щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП складено 17.06.2025 о 17:35, а протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП о 17:30, а тому ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до вчинення ДТП; порушено процедуру проведення огляду, зокрема, не проведено огляду у медичному закладі на стан сп`яніння; судом не надано належної оцінки вказаним обставинам у справі. На думку захисника у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Мар`яш Л.В., яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду,- тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.10 «є» ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статтей 283, 284 КУпАП.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №364873 від 17.06.2025 в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);
- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №364850 від 17.06.2025, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 5);
- роздруківкою Alkotest-7510 від 17.06.2025 з результатом 2,20 ‰ (проміле) (а.с. 6); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підстава: виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Результати огляду 2,20 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 7);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 не доставлявся (а.с. 8);
- рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 БУПП в Житомирській області Трубця Р., що 17.06.2025 під час несення служби отримали виклик на службовий планшет «ДТП без потерпілих» за адресою Ад. М-06 поблизу с. Броники Звягельського району Житомирської області 210 км. Прибувши на місце події було виявлено заявника ОСОБА_1 , останній повідомив, що керував транспортним засобом Renault Master, р.н. НОМЕР_1 під час керування ТЗ не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на колесовідбійник, в результаті чого ТЗ отримав механічні пошкодження. В ході спілкування з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), водій повідомив, що вживав алкогольні напої після ДТП поки чекав наряд поліції. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я та за допомогою приладу Драгер на місці. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці вчинення позитивна 2,20 ‰, з чим останній погодився. Відповідно на водія складено протоколи за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с. 11);
- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського (а.с. 13). 
Протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та чек за результатами тестування спеціальним засобом «Драгер 7510» підписано ОСОБА_1 без зауважень.
Даних про те, що ОСОБА_1 наполягав на направленні його для проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів захисника відносно порушення процедури проведення огляду, зокрема, огляду у медичному закладі на стан сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
З відеозаписів нагрудної камери вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що керманич знаходиться в стані сп`яніння та висловлені особі. ОСОБА_1 запропоновано працівником поліції пройти огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки, на що ОСОБА_1 погодився. Після проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 безумовно погодився із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння із застосуванням технічних засобів, не виказував своєї незгоди щодо дій працівників поліції та визнав, що пив пиво після ДТП. При цьому його було ознайомлено з результатами тестування спеціальним засобом «Драгер 7510» та актом огляду, які він підписав та погодився з останніми, ніяких заперечень не виказував.
Окрім того, відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103).
Згідно п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103).
Згідно п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Аналогічні етапи щодо порядку проходження огляду на стан сп`яніння закріплено у ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Таким чином, ОСОБА_1 безумовно погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, пов`язаних з проведенням процедури огляду на стан сп`яніння, то у працівників поліції не було підстав для направлення його до закладу охорони здоров`я, а тому доводи скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження. При цьому, наявність або відсутність у справі направлення на проходження огляду в медичному закладі не спростовує вини керманича, оскільки останній погодився з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу та не наполягав на направленні його для проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Одночасно, апеляційний суд враховує зміст п. 8 Розділу І «Загальні положення» Інструкції у взаємозв`язку із вимогами п. 13 Розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції, яка встановлює обов`язковість проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я для водіїв – учасників дорожнього руху внаслідок ДТП перебувають у несвідомому стані або з тяжкими травмами. ОСОБА_1 травм не отримав, тому його огляд на місці події проведений правомірно. 
Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.
Доводи захисника щодо того, що поліціянти не направляли ОСОБА_1 на медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє відповідне направлення спростовуються матеріалами справи, які містять вказане направленням на огляд (а.с. 8). Окрім того, відсутність чи наявність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я - не спростовує винності ОСОБА_1 , який погодився з результатом огляду на місці.
Також, судом вірно зазначено, що заслуговують на увагу доводи захисника, що згідно з текстами протоколів ОСОБА_1 вчинив ДТП 17.06.2025 о 17-35 год., проте вживав алкоголь після ДТП 17.06.2025 о 17-30 год., оскільки з відеозапису, який здійснювався у режимі реального часу, на бодікамерах двох працівників поліції, убачається, що прибувши на місце події 17.06.2025 о 18-11 год. працівники поліції вже оглядали пошкоджений автомобіль, відбійник, розсипаний товар на проїзній частині та вже потім спілкувалися з водієм.
При цьому незначна відмінність, на яку посилається захисник, у часі складання протоколів щодо ОСОБА_1 17.06.2025 за ст. 124 КУпАП о 17:35 та за ч. 4 ст. 130 КУпАП о 17:30, тобто що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до вчинення ДТП, дійсно є технічною помилкою під час оформлення протоколів та не впливає на встановлені в ньому обставини проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не є підставою для визнання зібраних доказів недопустимими або неналежними, не спростовують в цілому факт вчинення правопорушення у вказаний день та період часу. Окрім того, ОСОБА_1 особисто на відеозаписі зазначив, що ДТП відбулася о 17:30 та після ДТП він вживав пиво. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Твердження захисника, що судом не надано належної оцінки вказаним обставинам у справі не є слушними, оскільки на обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався не лише на протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2025 серії ЕПР1 №364873, але й на матеріали додані до нього, належно перевіривши та дослідивши їх у судовому засіданні.
Суддя, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтував свій висновок відповідними доказами.
При цьому зазначена судом фабула правопорушення повністю відповідає фабулі ч. 4 ст. 130 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність, а саме за вживання особою, яка керувала ТЗ, після ДТП за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів.
Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Щодо тверджень апелянта у судовому засіданні апеляційного суду про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння та документи складені різними працівниками поліції зазначаю наступне. Не є підставою для скасування рішення судді те, що огляд та складання документів у справі відбувалось різними працівниками поліції, а доводи захисника в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Розділом ІІІ п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395 передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Однак, у даному випадку працівники поліції не розглядали справу, а складали документи, сукупність яких свідчила про порушення ОСОБА_1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП, а рішення за результатами матеріалів справи, зібраними працівниками поліції, постановляв суд. За таких обставин, доводи захисника стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 4 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами. 
Крім того, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи, а тому апеляційні доводи в цій частині є необґрунтованими та суб`єктивними.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Мар`яш Лілії Валеріївни, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2025 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь