Справа № 752/25333/25 
Провадження №: 2/752/1629/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

06.04.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Кирильчук І.А.
при секретарі судового засідання - Сінчук І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у залі судового засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА ГЛОБАЛ» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 звернувся до АБ «Повразюк та партнери» з питання пов`язаного з відмовою оператора відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси, ОСОБА_3 у наданні послуги з відправлення листів. 
Для перевірки вказаних обставин, 21 червня 2025 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до оператора відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси, ОСОБА_3 та надав до відправлення листи, на яких були зазначені номер телефону отримувача, прізвище та ім`я особи отримувача, назва юридичної особи, код ЄДРПОУ, адреса доставки. Оператор відділення запропонував продиктувати реквізити отримувача, зазначеного на відправленні, на що позивач зазначив, що вся необхідна інформація вказана на листах, на що оператор поставив умову, або позивач диктує відомості про отримувача, або він відмовляється приймати листи та надавати послугу. 
Зазначають, що позивачі є особами з порушеннями зору, а тому вважають, що відмова відповідача у наданні послуг є незаконною та має ознаки дискримінації.
Вказують, що дискримінація позивачів, а також позбавлення останніх послуг зв`язку, надання недостовірної інформації щодо Умов надання послуг, завдало позивачам значної моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивачі вимушені приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, зверталися за юридичною допомогою, багаторазово очікувати відповіді від відповідача та контролюючого органу, також внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився і фізичний стан позивача ОСОБА_1 , останній відчуває нервове напруження та порушення сну.

Крім того, позивачі, маючи порушення зору, відчули несправедливе, упередження ставлення до себе на основі фізичних можливостей.
Посилаючись на викладене, просили суд стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду по 50 000,00 грн кожному.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін), учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року клопотання позивачів про заміну неналежного відповідача у цивільній справі №752/25333/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА ГЛОБАЛ» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди, задоволено. Замінено неналежного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА ГЛОБАЛ» (код ЄДРПОУ 38130410) у справі №752/25333/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА ГЛОБАЛ» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди, на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») (код ЄДРПОУ 31316718, адреса: 03026, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корпус 1, поверх 9).
24 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ТОВ «Нова Пошта» суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечують. 
Відзив мотивують тим, що позивачам не було відмовлено у наданні послуг, а запропоновано оператором відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси, ОСОБА_3 надати необхідні дані для оформлення відправлення, згідно з пунктом 9.5. Умов надання послуг, які розміщені на офіційному сайті компанії.Також, позивачами на підтвердження своїх доводів, не надано інформації для адресування відправлення, написаної в листах.
Щодо доводів позивачів про, нібито, нечинні Умови надання послуг ТОВ «Нова Пошта» в редакції від 16 квітня 2025 року, повідомляють, що Умови надання послуг ТОВ «Нова Пошта» в редакції від 16 квітня 2025 року, були розроблені та оприлюднені відповідно до вимог чинного законодавства. 
Окрім того, доводи позивачів про те, що вони не могли надати вербально інформацію про отримувача через порушення зору, вважають такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази про наявність у них таких порушень.Надані позивачами діагнози, вважають медичним станом ОСОБА_1 , а не порушенням зору у правовому значенні, оскільки вони не тягнуть за собою інвалідність чи правові обмеження. Дані докази не свідчать, що за існуючої проблеми із зором у позивача, взагалі неспроможно було самостійно надати інформацію, необхідну для реєстрації відправлення.
Зазначають, що позивачами також не надано належних, допустимих доказів того, що їм була завдана моральна шкода, яка була пов`язана з неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та протиправними діями підприємства та вини останніх в заподіянні шкоди, що було б підставою для відшкодування шкоди.
Інших заяв та клопотань до суду не надходило.
Позивачі та відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику ) сторін повідомлені в установленому законом порядку, отримавши копію ухвали суду від 20 жовтня 2025 року та від 15 грудня 2025 року, про що свідчать довідки суду про доставку електронного документу. 
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до АБ «Повразюк та партнери» з питання пов`язаного з відмовою оператора відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси, ОСОБА_3 у наданні послуги з відправлення листів. 
Для перевірки вказаних обставин, 21 червня 2025 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до оператора відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси, ОСОБА_3 та надав до відправлення листи, на яких були зазначені номер телефону отримувача, прізвище та ім`я особи отримувача, назва юридичної особи, код ЄДРПОУ, адреса доставки. Оператор відділення запропонував продиктувати реквізити отримувача, зазначеного на відправленні, на що позивач зазначив, що вся необхідна інформація вказана на листах, на що оператор поставив умову, або позивач диктує відомості про отримувача, або він відмовляється приймати листи та надавати послугу. 
Листом від 24 липня 2025 року ТОВ «Нова Пошта» на звернення адвоката ОСОБА_2, надісланого в рамках надання правової допомоги ОСОБА_1 , повідомлення, що ОСОБА_3 є оператором відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси.
Листом від 31 липня 2025 року ТОВ «Нова Пошта» на звернення адвоката ОСОБА_2, надісланого в рамках надання правової допомоги ОСОБА_1 , повідомлено, що письмового рішення про звернення (дзвінок) ОСОБА_1 21 липня 2025 року о 09 год 56 хв), зафіксоване контакт центром компанії за №20250721/02041 від 21 липня 2025 року, не приймалось. Про вирішення поставленого питання у вказаному зверненні, клієнту було повідомлено тим самим засобом, яким було зроблено звернення. Додатково повідомлено, що клієнту не було відмовлено у наданні послуг, а запропоновано надати необхідні дані для оформлення відправлення, згідно пункту 9.5 Умов надання послуг, які розміщені на офіційному сайті компанії.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема у статті 82 цього Кодексу.
Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог частини другої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а також, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 610 України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
За змістом частини 1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником (частина 2 вказаної статті).
Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (частина 3 вказаної статті).
Так, ТОВ «Нова Пошта» здійснює організацію перевезення відправлень та надає комплекс інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлень, згідно умов Публічного договору, розміщеного на його офіційному сайті https://novaposhta.ua.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що момент укладення Договору - момент передачі відправником оператору відправлення для надання послуг, передбачених договором.
Відповідно до пунктів 2.1,2.2,2.3 Договору, цей Договір укладається відповідно до положень статей 633, 634 ЦК України.
Згідно з пунктом 2.6 Договору безумовне та повне прийняття умов Договору користувачем полягає у вчиненні користувачем дій, спрямованих на отримання послуг, а саме: передачі відправником оператору відправлення для надання послуг, передбачених Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису такого відправника, а для одержувача - звернення до оператора за врученням йому відправлення у відділенні, згода на отримання відправлення на адресі чи ініціація отримання відправлення у поштоматі.
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що на умовах передбачених цим Договором та Правилами Оператор зобов`язується за плату надати Користувачу послуги поштового зв`язку, а також інші додаткові послуги та сервіси, що пов`язані з наданням послуг поштового зв`язку, а Користувач зобов`язується забезпечити їх прийняття та оплату.
Відповідно до пункту 3.2. Договору прийняття оператором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформлюється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: - прізвище, ім`я відправника та одержувача, якщо відправник та (або) одержувач є фізичною особою, їх номери телефонів; - найменування юридичної особи якщо відправник та (або) одержувач є юридичною особою, ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) юридичної особи, номер телефону контактної особи; - адреса відправника: номер та адреса відділення оператора, поштомату або найменування вулиці, найменування населеного пункту, району, області якщо приймання Відправлення здійснюється оператором на адресі; - адреса одержувача: номер та адреса відділення Оператора, поштомату або найменування вулиці, найменування населеного пункту, району, області якщо вручення Відправлення здійснюється оператором на адресі; - - оголошена цінність вкладення, узагальнюючий опис вкладення, кількість місць; хто: відправник, одержувач чи яка третя особа є платником послуг з пересилання Відправлення; - - перелік додаткових послуг та (або) сервісів; інша (додаткова) інформація про Відправлення, яку відправник вважає за необхідне повідомити оператору. 
Згідно з пунктом 4.1.1. Договору в залежності від типу замовленої послуги організувати належні: приймання, обробку, пересилання та доставку (вручення) відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Договором та Правилами. 
Пунктом 4.2.2. Договору передбачено, що Оператор має право відмовити в наданні послуг у випадках встановлених Правилами. 
Відповідно до 4.2.9. Договору в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього Договору або призупинити його виконання або обмежити надання послуг і сервісів за наявності підстав вважати, що надання послуг може заподіяти шкоду, інші несприятливі наслідки для Відправника та/або Одержувача та/або Оператора та/або третім особам, а також за наявності неввічливої поведінки Користувача в адресу Оператора або його представників. Згідно п. 4.2.10. Договору Оператор залишає за собою право відмовити у прийнятті, затримати, скасувати, відкласти або повернути Відправлення в будь-який час, у разі: - якщо це вимагається відповідно до чинного законодавства; - якщо таке Відправлення, на переконання Оператора, може пошкодити інші Відправлення, викликати затримку їх доставки або завдати шкоду їх Відправникам або Одержувачам; - якщо пересилання цього Відправлення заборонено чинним законодавством або порушує будь-які умови Договору та/або Правил: - якщо у Відправника та/або Одержувача є заборгованість перед Оператором; якщо обсяг та/або тип та/або опис вкладення Відправлення істотно відрізняється від обсягу, типу, опису вмісту вкладення зазначеного Відправником. Відповідно до п. 4.3.2. Договору Відправник зобов`язаний надати інформацію необхідну для реєстрації Відправлення та створення експрес-накладної, в тому числі повідомити Оператору достовірну інформацію про вміст Відправлення. Оператор не несе відповідальності за наслідки надання недостовірної інформації Відправником. 
Також на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» розміщені Правила надання послуг поштового зв`язку TOB «Нова Пошта» (https://static.novaposhta.ua/sitecard/misc/doc/Rules_for_providing_postal_services.pdf) затверджені наказом директора ТОВ «Нова пошта» від 16 квітня 2025 року № 514.
Пунктом 4.1. Правил передбачено, що послугою поштового зв`язку, яка надається оператором є послуга пересилання реєстрованих поштових відправлень з оголошеною цінністю на території України (далі - основна послуга). Оператор не надає послуг з пересилання інших типів поштових відправлень. Оператор не надає універсальних послуг поштового зв`язку.
Відповідно до пункту 8 Правил при реєстрації відправлень відправник надає наступну інформацію оператору: прізвище, ім`я, відправника та одержувача, якщо відправник та (або) одержувач є фізичною особою, їх номери телефонів; найменування юридичної особи якщо відправник та (або) одержувач є юридичною особою, ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) юридичної особи, номер телефону контактної особи: - адреса відправника: номер та адреса відділення оператора, поштомату або найменування вулиці, найменування населеного пункту, району, області якщо приймання відправлення здійснюється оператором на адресі; - адреса одержувача: номер та адреса відділення оператора, поштомату або найменування вулиці, найменування населеного пункту, району, області якщо вручення відправлення здійснюється оператором на адресі; оголошена цінність вкладення, узагальнюючий опис вкладення, кількість місць; - хто, відправник чи одержувач є платником послуг з пересилання відправлення; - перелік додаткових послуг та (або) сервісів; - іншу (додаткову) інформацію про відправлення, яку відправник вважає за необхідне повідомити оператору. 
На офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» розміщені Умови надання послуг ТОВ «Нова Пошта» (https://site-assets.novapost.com/09eb5dbe-48f1-43a7-ab2f0557ec4f7b72.pdf). 
Відповідно до пункту 9.5. Умов надання послуг відправник надає інформацію для оформлення відправлення згідно з розділом 8 цих умов. 
Звертаючись із позовом, позивачі зазначають, що ОСОБА_2 звернувся до оператора відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» у м. Черкаси, ОСОБА_3 та надав до відправлення листи, на яких були зазначені номер телефону отримувача, прізвище та ім`я особи отримувача, назва юридичної особи, код ЄДРПОУ, адреса доставки, однак оператор відділення запропонував продиктувати реквізити отримувача, зазначеного на відправленні.
Оскільки позивачі є особами з порушеннями зору, а тому вважають, що відмова відповідача у наданні послуг є незаконною та має ознаки дискримінації. 
Судом досліджено надані позивачами до матеріалів справи консультативні висновки офтальмолога ОСОБА_4 від 27 вересня 2025 року та офтальмолога ОСОБА_5 від 16 вересня 2025 року відносно пацієнта ОСОБА_1 .
Відповідно до консультативного висновку офтальмолога ОСОБА_4 від 27 вересня 2025 року, ОСОБА_1 має діагноз простий міопічний астигматизм обох очей. Пресбіопія. Часткова атрофія зорових нервів обох очей. З консультативного висновку ОСОБА_5 від 16 вересня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз Н52.2 Астигматизм - міопічний астигматизм обох очей., Н52.4 Пресбіопія - обох очей, Н35.3 Дегенерація макули та заднього полюсу - правого ока.
Разом з тим, позивачами належним чином не обґрунтовано, що зазначені у консультативних висновках порушення зору, після пропозиції оператора відділення №12 ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_3 надати послугу альтернативним способом, унеможливили надати позивачем ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 інформацію про одержувача.
Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
В зв`язку з вищевикладеним позивачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилалася під час звернення до суду із даним позовом.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, позивачами, належними та допустимими доказами не підтверджено наявність порушеного права та не спростовані доводи відповідача щодо відсутності їхніх противправних дій, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Інші доводи позивача, які наведені у позові в межах наданих позивачем та відповідачами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України, у відповідності до частин першої, другої якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статями 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 95, 141 ,263,354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду виготовлено 06 квітня 2026 року.

Суддя І.А. Кирильчук