ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/1291/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я., 
секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,
представники учасників справи:
прокуратури - Савицька О. В.. 
позивача - Прокоп`єва Т. О., 
відповідача - Ус М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2025 (судді: Верхогляд Т. А. - головуючий, Парусніков Ю. Б., Іванов О. Г.) у справі
за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Запорізька міська рада 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроазіатська пивна група" 
про стягнення 5 984 999,57 грн,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. У квітні 2024 року заступник керівника Запорізької обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах - Запорізької міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроазіатська пивна група" (далі - ТОВ "Євроазіатська пивна група"/до перетворення - приватне акціонерне товариство) про стягнення безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за період з 01.01.2020 по 30.11.2023 у сумі 5 984 999,57 грн.
1.2. Позовні вимоги з посиланням, зокрема, на положення статті 1212, 1214 Цивільного кодексу України, статті 96 Земельного кодексу України обґрунтовані тим, що з часу виникнення у відповідача у 2012 році згідно з договором купівлі-продажу права власності на майно, у нього виник обов`язок сплачувати орендну плату за землю.
Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби України від 22.01.2024 № 743/5/08-01-04-07 відповідач з 2019 року по 2023 рік самостійно нараховував та сплачував земельний податок з юридичних осіб за земельну ділянку на загальну суму 515 129,13 грн.
Запорізькою міською радою було здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою у виді орендної плати за землю за період з 01.01.2019 по 30.11.2023, зменшений на суму сплаченого земельного податку.
Водночас, прокурор у позовній заяві вказав на помилковість здійснення міською радою розрахунку за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, оскільки такий розрахунок проведено щодо земельної ділянки із невірним зазначенням її категорії та цільового призначення, а також нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
1.3. У відзиві на позовну заяву Запорізька міська рада вказувала на обґрунтованість та доведеність вимог прокурора, просила їх задовольнити, зазначаючи, що неповернення відповідачем міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб громади.
1.4. ТОВ "Євроазіатська пивна група" у відзиві на позовну заяву просило або залишити позов прокурора без розгляду, оскільки він поданий неуповноваженою особою, або відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що ним було виконано всі вимоги, встановлені у рішення Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 37/71, однак саме позивач затягує підписання договору оренди землі, що призводить до того, що відповідач не зміг вчасно розпочати реконструкцію будівель та використовувати їх.
Відвідач вважав, що відсутність використання будівлі та земельної ділянки не дає підстав для застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, а позивачем не доведено фактичне користування відповідачем земельною ділянкою. Будівлі, що розташовані на земельній ділянці перебувають в непридатному для використання стані, а оскільки відповідач не користується будівлями, то він не користується і земельною ділянкою.
Також відповідач вказував на те, що ціна позову розрахована із неправильним застосуванням ставки орендної плати виходячи із розташування пивоварного заводу з виробництва підакцизних товарів, яке відсутнє у приміщеннях відповідача, тобто сума вимог значно завищена.
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.07.2024 позовні вимоги задоволені, стягнуто з ТОВ "Євроазіатська пивна група" на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету безпідставно збережені кошти за період з 01.01.2020 по 30.11.2023 у сумі 5 984 999, 57 грн.
Стягнуто з ТОВ "Євроазіатська пивна група" на користь Запорізької обласної прокуратури кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у сумі 89 775,00 грн.
2.2. Додатковим рішенням Господарського суду від 24.09.2024 заяву прокурора задоволено, стягнуто з ТОВ "Євроазіатська пивна група" на користь Запорізької обласної прокуратури кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у сумі в розмірі 1514,00 грн за розгляд заяви про застосування заходів забезпечення позову у справі.
2.3. Суд першої інстанції з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України, установивши обставини стосовно того, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці, у відповідача виник і обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі, то відповідач повинен відшкодувати Запорізькій міській раді безпідставно збережені кошти, які він одержав у виді несплаченої орендної плати за вирахуванням сплаченого ним земельного податку.
2.4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2025 рішення Господарського суду Запорізької області від 19.07.2024 скасовано частково, прийнято у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення з ТОВ "Євроазіатська пивна група" орендної плати за період з 01.01.2020 по 30.11.2023 у сумі 4 502 228,15 грн відмовлено.
Викладено резолютивну частину рішення в іншій редакції, а саме позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Євроазіатська пивна група" на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету безпідставно збережені кошти за період з 01.01.2020 по 30.11.2023 у сумі 2 006 701,17 грн.
Стягнуто з ТОВ "Євроазіатська пивна група" на користь Запорізької обласної прокуратури кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у сумі 30 100,52 грн. 
В іншій частині рішення залишено без змін.
2.5. Суд апеляційної інстанції установив, що розрахунок за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 на суму 1 399 682 грн щодо земельної ділянки проведено із невірним зазначенням її категорії, цільового призначення та нормативної грошової оцінки.
Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що рішенням Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю" встановлена орендна плата для земельних ділянок, наданих для розташування майна або комплексу майна (підприємства), призначеного для використання в підприємницькій діяльності суб`єктів господарювання виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, у розмірі 8% від їх нормативної грошової оцінки.
Так, суд апеляційної інстанції установив, що доказів того, що ТОВ "Євроазіатська пивна група" на вказаній земельній ділянці здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з виробництвом підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, матеріали справи не містять.
При цьому цільове призначення земельної ділянки залишилось незмінним, а саме для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій на землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку). 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосовування розміру орендної плати у виді 8% від нормативної грошової оцінки.
У цьому випадку, за висновками суду апеляційної інстанції, відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю", слід застосовувати річний розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки - 3% інші земельні ділянки м. Запоріжжя.
Загальний розмір недоотриманих доходів за період з 01.01.2020 по 30.11.2023 становить 2 006 701,17 грн.
Зазначений розрахунок зроблено на підставі рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю", витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 01.10.2021 № 1014/372-21, листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 26.12.2023 № 12561/5/08-01-04-07.
При цьому суд апеляційної інстанції не взяв до уваги посилання відповідача на необхідність застосування пільги зі плати за землю на період дії карантину та ведення бойових дій.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї
3.1. Не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2025, прокурор у касаційній скарзі просить її скасувати, а рішення Господарського суду Запорізької області від 19.07.2024 залишити в силі, обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження судових рішень посиланням на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, вказуючи на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Так, прокурор вважає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України, пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", частини 3 статті 19, частин 1, 4, 5, 10 статті 20 Земельного кодексу України, статті 2 Закону України "Про Державний земельний кадастр", підпункту 10) пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру та Додатків № № 58, 59 до цього Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, при визначенні процентної ставки орендної плати у межах однієї цільової категорії земель, але різного виду використання земельної ділянки, при застосуванні у розрахунках безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою у кондикційних зобов`язаннях.
Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 23.07.2025 у справі № 300/2982/24 та від 22.10.2025 у справі № 300/4732/24 викладено висновок, відповідно до якого адміністрування плати за землю має здійснюватися з урахуванням коду виду цільового призначення земельної ділянки.
У наведених постановах Верховного Суду правовідносини стосувались повноти сплати земельного податку землекористувачем, що має зареєстроване право постійного користування на землю, проте, як розрахунок земельного податку, так і розрахунок доходу, отриманого від безпідставно збереженого майна (фактично є орендною платою) здійснюються на підставі положень Податкового кодексу України, отже по суті мають однакову правову природу - плата за землю. Тому висновки у вказаних справах підтверджують доводи прокурора, наведені у касаційній скарзі, та водночас спростовують висновки суду апеляційної інстанції у даній справі.
Прокурор зазначив, що при розрахунку власником земельної ділянки застосовано ставку орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі пункту 6 додатку до рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 за категорією "земельні ділянки, надані для розташування майна або комплексу майна (підприємства), призначеного для використання його в підприємницькій діяльності суб`єктів господарювання з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, а також земельні ділянки на яких фактично розміщені основні, підсобні і допоміжні будівлі та споруди з виробництва або призначені (придатні) для виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів".
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 14.09.2020 № НВ-2307973522020 спірна земельна ділянка має наступні характеристики: категорія - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку); вид використання - для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями.
Проте апеляційний суд при здійсненні власного розрахунку безпідставно застосував ставку 3% від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, зазначивши, що цільове призначення земельної ділянки залишилось незмінним, а саме для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій на землі житлової та громадської забудови", фактично віднісши її на власний розсуд до категорії земельних ділянок, які передбачені пунктом 15 додатку до рішення від 28.11.2018 № 26 "інші земельні ділянки м. Запоріжжя".
3.2. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Євроазіатська пивна група" просить відмовити в її задоволенні, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, вказуючи на безпідставність доводів скаржника з підстав, викладених у відзиві.
Також відповідач подав клопотання про закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України і додаткові пояснення у справі.
4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 18.09.2009 проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:05:006:0010 площею 0,3067 га (далі - спірна земельна ділянка), визначено її категорію та цільове призначення - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.
За інформацією з Державного земельного кадастру власником спірної земельної ділянки є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. 
Суди також установили, що 07.09.2009 між Запорізькою міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1. (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендарю було надано у користування земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:006:0010 площею 0,3067 га для розташування котельної строком до 19.04.2016. Договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства - Центр державного земельного кадастру 18.09.2009 за № 0409261.01837.
11.01.2013 року за Приватним акціонерним товариством "Євроазіатська пивна група" (далі - ПрАТ "Євроазіатська пивна група", правонаступником якого є відповідач) зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості на АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:05:006:0010 площею 0,3067 га, яке перейшло на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2012, укладеного з ОСОБА_1.
Суди попередніх інстанцій з урахуванням положень статті 120 Земельного кодексу України вказали на те, що до ПрАТ "Євроазіатська пивна група" перейшло право користування спірною земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - ОСОБА_1., тобто зі строком дії до 19.04.2016.
За умовами пунктів 33, 34 договору оренди землі від 07.09.2009, укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 , дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору.
Суди попередніх інстанцій з посиланням на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" також вказали на те, що з листів Запорізької міської ради вбачається, що від ПрАТ "Євроазіатська пивна група" листи-повідомлення про намір продовжити термін дії договору від 07.08.2009 з додатковою угодою не надходили.
Отже, суди виходили з того, що оскільки договором оренди землі від 07.08.2009 визначено термін його дії до 19.04.2016, то вказаний договір є припиненим з 20.04.2016.
4.3. Суди попередніх інстанцій установили, що внаслідок реорганізації шляхом перетворення юридичної особи ПрАТ "Євроазіатська пивна група" (код ЄДРПОУ 31797019), правонаступником всього майна, усіх прав та обов`язків є ТОВ "Євроазіатська пивна група" код (ЄДРПОУ 31797019).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами 30.10.2019 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 37/71 "Про передачу в оренду ПрАТ "Євроазіатська пивна група" земельної ділянки на АДРЕСА_1 для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями", яким, зокрема:
- затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ПрАТ "Євроазіатська пивна група" (пункт 1 рішення);
- рішення міської від 24.12.2008 № 62/66 "Про передачу ОСОБА_1. земельної ділянки на АДРЕСА_1 для розташування котельної" визнано таким, що втратило чинність (пункт 2 рішення);
- змінено категорію та цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер 2310100000:05:006:0010) площею 0,3067 га з земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій на землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку) (пункт 4 рішення);
- передано в оренду строком на 19 років ПрАТ "Євроазіатська пивна група" земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:006:0010 площею 0,3067 га (землі житлової та громадської забудови) на АДРЕСА_1 для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями в межах раніше затверджених рішенням міської ради від 17.03.2006 № 17/54, за рахунок земель Запорізької міської ради (пункт 5 рішення);
- зобов`язано ПрАТ "Євроазіатська пивна група", у тому числі після прийняття цього рішення протягом чотиримісячного терміну замовити та отримати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, укласти із Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законом порядку.
4.4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що договір оренди землі між Запорізькою міською радою та ПрАТ "Євроазіатська пивна група" не був укладений, відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
4.5. При цьому відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області від 22.01.2024 № 743/5/08-01-04-07 ПрАТ "Євроазіатська пивка група" з 2019 по 2023 роки самостійно нараховувало та сплачувало земельний податок з юридичних осіб за спірну земельну ділянку на загальну суму 515 129,13 грн.
4.6. Предметом позову у справі, що розглядається, є вимоги прокурора в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про стягнення з ТОВ "Євроазіатська пивна група" безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за період з 01.01.2020 по 30.11.2023 у сумі 5 984 999,57 грн на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.
4.7. У пунктах 69-71, 75, 78, 90-94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц зі спору, що виник з подібних правовідносин, сформульовано такі висновки щодо застосування положень статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України та статей 120, 125 Земельного кодексу України:
"69. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
70. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
71. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).
75. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).
78. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). 
90. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
91. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
92. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
93. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).
94. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України". 
4.8. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність нарахування відповідачеві безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за період з 01.01.2020 по 30.11.2023.
Водночас, суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції не погодився з висновком суду про те, що рішенням Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю" встановлена орендна плата для земельних ділянок, наданих для розташування майна або комплексу майна (підприємства), призначеного для використання його підприємницькій діяльності суб`єктів господарювання виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, у розмірі 8% від їх нормативної грошової оцінки, вказавши, що доказів того, що ТОВ "Євроазіатська пивна група" на вказаній земельній ділянці здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з виробництвом підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, матеріали справи не містять.
Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосовування розміру орендної плати у виді 8% від нормативної грошової оцінки, вказавши на застосуванні річного розміру орендної плати у розмірі 3% - інші земельні ділянки м. Запоріжжя.
4.9. Водночас, колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним з огляду на таке.
Як вже зазначалося та встановлено судами, рішенням Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 37/71 "Про передачу в оренду ПрАТ "Євроазіатська пивна група" земельної ділянки на АДРЕСА_1 для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями", зокрема, змінено категорію та цільове призначення земельної ділянки з земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій на землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку) та вирішено передати відповідачеві спірну земельну ділянку в оренду для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованому 14.09.2020, категорія земельної ділянки визначена як землі житлової та громадської забудови, а цільове призначення - 03.10. для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку). Вид використання земельної ділянки - для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями. 
За змістом підпункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння).
Згідно з підпунктом 14.1.144 пункту 14.1 статті 14 вказаного Кодексу пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій з вмістом спирту більше 0,5 % об., отриманий у результаті бродіння пивного сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи 2203 00 згідно з УКТ ЗЕД.
4.10. Рішенням Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю" встановлена орендна плата за земельні ділянки, надані для розташування майна або комплексу майна (підприємства), призначеного для використання його підприємницькій діяльності суб`єктів господарювання виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, а також земельні ділянки, на яких фактично розміщені основні, підсобні і допоміжні будівлі та споруди з виробництва або призначені (придатні) для виробництва підакцизних алкогольних товарів , які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, у розмірі 8% від їх нормативної грошової оцінки.
У вказаному рішенні Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 також передбачено, що у разі передачі земельних ділянко в оренду для розміщення кількох видів об`єктів, зазначених у цьому рішенні, без визначення площ земельних ділянок для кожного об`єкту, при визначенні розміру орендної плати за основу береться більший відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що встановлений цим рішенням. 
4.11. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що доказів того, що ТОВ "Євроазіатська пивна група" на спірній земельній ділянці здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з виробництвом підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, матеріали справи не містять.
Водночас, суд першої інстанції установив, що відповідачем не надано доказів виконання рішення Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 37/71 щодо покладеного на нього обов`язку у чотиримісячний термін після прийняття цього рішення укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі, подати його на державну реєстрацію, оскільки відсутні докази направлення міській раді проєкту договору оренди земельної ділянки протягом встановленого у рішенні ради строку, листування з приводу ухилення органу місцевого самоврядування від підписання угоди тощо.
При цьому суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо очікування внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 37/71 та виключення слова "мініпивоварня".
У матеріалах справи відсутні докази внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 37/71 в частині виключення з його змісту слова "мініпивоварня".
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції стосовно того, що відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 у цьому випадку слід застосовувати річний розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки у розмірі 3% - інші земельні ділянки м. Запоріжжя.
4.12. Прокурор у касаційній скарзі обґрунтовує підстави для касаційного оскарження судових рішень посиланням на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, вказуючи на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування положень пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України, пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", частини 3 статті 19, частин 1, 4, 5, 10 статті 20 Земельного кодексу України, статті 2 Закону України "Про Державний земельний кадастр", підпункту 10) пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру та Додатків № № 58, 59 до цього Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, при визначенні процентної ставки орендної плати у межах однієї цільової категорії земель, але різного виду використання земельної ділянки, при застосуванні у розрахунках безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою у кондикційних зобов`язаннях.
Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту пункту 3 частини статті 287 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики, шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої у пункті 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції вважає, що у наведеному випадку норми права щодо яких скаржник вважає відсутнім висновок Верховного Суду є чіткими і їх застосування передбачуваним, а заявник касаційної скарги не обґрунтував необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування таких норм для правильного вирішення спору у подібних правовідносинах. 
При цьому зі змісту судових рішень не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а мотиви, викладені в рішенні та постанові судів попередніх інстанцій базуються на встановленні конкретних обставин справи щодо визначеного розміру орендної плати за відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.
4.13. Водночас, ураховуючи встановлені судами обставини справи на підставі оцінки всіх доказів і доводів сторін, та передчасність висновку суду апеляційної інстанції стосовно того, що відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 у цьому випадку слід застосовувати річний розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки у розмірі 3% - інші земельні ділянки м. Запоріжжя, у той час як судами було встановлено надання відповідачеві рішенням Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 37/71 спірної земельної ділянки в оренду для розташування ресторану з мініпивоварнею та офісними приміщеннями, тобто для виробництва підакцизного алкогольного продукту, постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
5. Висновки Верховного Суду
5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1 статті 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.2. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
У статті 312 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
6. Розподіл судових витрат
6.1. З урахування положень статей 129, 315 Господарського процесуального кодексу України та наявності підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, судовий збір, сплачений скаржником за подання касаційної скарги підлягає стягненню з ТОВ "Євроазіатська пивна група" на користь прокуратури. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2025 у справі № 908/1291/24 скасувати, а рішення Господарського суду Запорізької області від 19.07.2024 залишити в силі.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроазіатська пивна група" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у сумі 93 319,16 грн (дев`яносто три тисячі триста дев`ятнадцять грн, 16 коп).
4. Доручити Господарському суду Запорізької області видати наказ. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай 
Ю. Я. Чумак