ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2506/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025р. 
(суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 16.12.2025р.)
справі 
за позовом  Фізичної особи - підприємця Коверник Ірини Павлівни, м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт", м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", м. Київ
про стягнення 20 069,87 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа - підприємець Коверник Ірина Павлівна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт", про стягнення: різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди в сумі 20 069,87грн; судових витрат, які за наведеним у позові попереднім (орієнтовним) розрахунком складаються з витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн; витрат, які пов`язані із оплатою послуг оцінювача за складання Звіту про оцінку вартості (розміру) збитку в розмір 6000,00грн.
В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 10 березня 2025 року о 15:00год в м. Дніпро, просп. Слобожанський, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Mercedes – Benz Vito 116 CDI, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки Renault Premium, р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ТЗ Mercedes – Benz Vito 116 CDI, р/н НОМЕР_1 на чаас скоєння ДТП була застрахована страховим товариством "АРКС" на підставі страхового полісу № 221244494 від 31.05.2024; страхова сума за збиток спричинений майну складає 160 000 грн., франшиза 0, страхувальник - ТОВ "Такт" (відповідач).
Згідно Звіту про оцінку майна № 79-03.25 від 24 березня 2025 року, який складено на замовлення позивачки, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "РЕНО" д.н.з. НОМЕР_2 без урахування зносу становить 37 089,92 гривень, з урахуванням зносу - 14 202,17 гривень. Страхова компанія виконала свої зобов`язання перед позивачем, та сплатила страхове відшкодування (витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу в порядку ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") в розмірі 15 450,13 гривень, що підтверджується долученою до позову платіжною інструкцією від 23 квітня 2025 року. Фактична вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ позивача без урахування зносу становить 35 520 гривень, що підтверджується рахунком - фактурою ТОВ "Фолт-Транс" № СФ-00322 від 14 квітня 2025 року, та платіжною інструкцією № 34 від 17 квітня 2025 року.
Позивачка вважає, що відповідач, як власник транспортного засобу, при експлуатації якого був пошкоджений його транспортний засіб, зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 20 069,87грн.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025р. у справі № 904/2506/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" на користь Фізичної особи - підприємця Коверник Ірини Павлівни різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 14149,87грн., витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого майна у розмірі 6 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1707,86 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.. У решті позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через підсистему "Електронний суд", до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Такт", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025р. у справі № 904/2506/25 в частині стягнення витрат на проведення оцінки вартості пошкодженого майна, у розмірі 6 000,00 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в їх стягненні.
Також просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу обумовлені апеляційним переглядом справи.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На переконання відповідача суд першої інстанції невірно застосував п.34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо стягнення витрат на послуги експерта на автотоварознавче дослідження в сумі 6000 грн.
Посилається а те, що вимога стягнути витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого майна в розмірі 6000,00грн є незаконною, оскільки представник страховика з`явився у визначений Законом строк для огляду пошкодженого майна, а тому потерпілий не має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Лише у разі, якщо страховик не направив у визначений строк для огляду свого представника, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження);

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Позивач у відзиві просить залишити судове рішення без змін, скаргу без задоволення
Зауважує, що посилання представника відповідача на те, що позивач не має правових підстав для самостійного обрання спеціаліста для визначення розміру шкоди, є надуманим та безпідставним.
Крім того, просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень за підготовку та подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у цій справі.

Відповідач подав відповідь на відзив, в якому посилається на те, що саме страхова компанія має відшкодувати потерпілому 6000,00 грн витрати на судового експерта, якщо погоджується з цією сумою, існував спір з потерпілим щодо розміру збитків, а розмір збитків встановлений оцінювачем з боку страхової компанії виявився нижчим, ніж встановлено судовим експертом. Саме страхова компанія (страховик) є суб`єктом такої виплати (платником) та законом не передбачено перекладання такої сплати на винну особу, адже це порушення приписів закону страховою компанією власного окремого зобов`язання, а не особою яка несе відповідальність за дії винної у ДТП особи.
Відповідач не впливає та не може впливати на належне виконання страховиком цього особистого немайнового зобов`язання страховика, а відтак і не може нести відповідальність, як за порушення договірного так і за порушення зобов`язання встановленого законом ч як позадоговірного зобов`язання, оскільки це зобов`язання страховика яке встановлено виключно для нього законом.
Просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу обумовлені апеляційним переглядом справив у розмірі 5 250,00 грн за 3,5 години роботи адвоката.
20.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачу до 1000 грн., проти чого заперечив представник відповідача у додаткових поясненнях, наданих суду 20.01.2025.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Дармін М.О., Чередко А.Є..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/2506/25. 
Матеріали справи № 904/2506/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Згідно з ч.1 ст.247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч.ч. 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2026 відкрито апеляційне провадження у даній справі для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

10 березня 2025 року о 15:00год в м. Дніпро, просп. Слобожанський, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Mercedes – Benz Vito 116 CDI, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки Renault Premium, р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Дорожньо - транспортна пригода сталася в результаті порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Амур – Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.04.2025 №199/3442/25.
За змістом цієї постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00гривень.
Указані обставини не підлягають доказуванню в межах даної справи, оскільки згідно з частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно свідоцтва (серія НОМЕР_3 ) про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 автомобіль Mercedes – Benz Vito 116 CDI належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Такт" (а.с. 10 на звороті - 11 том 1).
Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 автомобіль Mercedes – Benz Vito 116 CDI (ТОВ "Такт") при використанні автомобіля, застрахована у СК "АRX" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 221244494 від 02.06.2024.
Згідно свідоцтва (серія НОМЕР_4 ) про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 автомобіль Renault Premium належить Коверник Ірині Павлівні (а.с. 9 на звороті - 10 том 1).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 при використанні автомобіля, була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Перша" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №222896737 від 25.08.2024.
13.03.2025 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про огляд пошкодженого транспортного засобу на 18.03.2025 (а.с. 30 на звороті том 1). 
24.03.2025 ФОП Коріновським Є.Ю. на замовлення Коверник В.П. було складено Звіт №79-03.25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту становить 37 089,92грн. Вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Renault Premium, р/н НОМЕР_2 , становить 14 402,17грн (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування) (з урахуванням зносу) (а.с. 13-15 том 1).
Згідно рахунку-фактура №401 від 18.03.2025 вартість оцінки матеріального збитку складає 6000,00грн (а.с. 28 на звороті том 1). 
На підставі рахунку - фактура №401 від 18.03.2025, ФОП Коверник І.П. перерахувала грошові кошти в сумі 6000,00грн ФОП Коріновському Є.Ю. за надані послуги з оцінки матеріального збитку (платіжна інструкція №37 від 15.05.2025, а.с.29 том 1).
Позивач зазначає, що фактична вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу становить 35 520,00грн, що підтверджується рахунком - фактурою ТОВ "Фолт-Транс" №СФ-00322 від 14 квітня 2025 року (а.с. 29 на звороті том 1).
Згідно рахунку № СФ-00322 від 14.04.2025 вартість ремонтних робіт складає 29600,00грн (без ПДВ), 35520,00грн з ПДВ, а саме:
послуги з розборки-зборки, ремонтні роботи та матеріали, мийка авто - 4000,00грн (без ПДВ); ліхтар лівий задній (1шт) - 5500,00грн (без ПДВ);
балка крила зл (1шт) - 1000,00грн (без ПДВ);
кронштейн крила (2шт) - 2050,00грн (без ПДВ);
скоба кронштейна (2шт) - 800,00грн (без ПДВ);
кронштейн балки (1шт) - 8000,00грн (без ПДВ);
крило заднє ліве (1шт) - 8250,00грн (без ПДВ).
ФОП Коверник І.П. перерахувала на розрахунковий рахунок ТОВ "Фолт-Транс" грошові кошти у розмірі 35 520,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №34 від 17.04.2025 (а.с. 30 том 1).
АТ "СК "АРКС" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Фолт-Транс" грошові кошти у розмірі 15 450,13грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1130572 від 18.04.2025. Призначення платежу: страхове відшкодування згідно акту №ARX4400688, Коверник Ірина Павлівна, іпн НОМЕР_5 без ПДВ (а.с. 12 на звороті, том 1). 
Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди, який в порядку ст. 22, 1192, 1194, 1166, 1188 ЦК України не відшкодовується страховиком та стягується безпосередньо із винної (відповідальної) у ДТП особи становить: 35520,00грн - 15450,13грн = 20 069,87грн.
Позивач направив на адресу відповідача претензію від 23.04.2025 з проханням на протязі семи робочих днів з моменту отримання заяви розглянути питання компенсації матеріального збитку у розмірі 20 069,87грн у позасудовий спосіб (а.с. 32 том 1).
У відповідь на претензію відповідач просив надати додаткові докази (а.с. 33 том 1).
Відповідач доказів відшкодування витрат позивача на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля не надав.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з вимогами щодо стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Такт" матеріальної шкоди в розмірі 20 069,87 грн та витрат на проведення оцінки вартості пошкодженого майна у розмірі 6 000,00 грн, що і є предметом спору у даній справі.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності вимог Позивача. 
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині з відповідача 6000 гривень витрат на проведення оцінки майна. 
В іншій частині, зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з ч.1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Згідно з частиною 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до Договору про надання експертних та інформаційних послуг, укладений між Коріновським Є.Ю. та ФОП Коверник І.П., загальна вартість автотоварознавчого дослідження складає 6 000,00 грн.
Факт проведення оцінки на замовлення позивача підтверджується Звітом №79-03.25 від 24.03.2025, Рахунком № 401 від 18.03.2025 та платіжною інструкцією №37 від 15.05.2025 (а.с.28-29 том 1).
Скаржник не погоджується з вимогою про стягнення витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого майна в розмірі 6000,00 грн., обґрунтовуючи це тією обставиною, що, оскільки представник страховика з`явився у визначений Законом строк для огляду пошкодженого майна, потерпілий не має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. І лише у разі, якщо страховик не направив у визначений строк для огляду свого представника, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (п 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону, страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до п. 34.4. ст. Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку. 
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. 
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. 
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц. 
У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. 
Тобто, потерпілому для визначення меж відповідальності страховика та винної (відповідальної) у ДТП особи необхідно розуміти, яка вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу (що є відповідальністю страховика в межах страхової суми), та яка вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ без урахуванням зносу (що, за вирахуванням страхового відшкодування, буде складати відповідальність винної у ДТП особи). 
Оскільки, для визначення як вартості відновлювального ремонту, так і розміру коефіцієнту фізичного зносу на замінні складники необхідні спеціальні знання, то витрати потерпілої особи на залучення відповідних спеціалістів цілком обґрунтовані та викликані саме пошкодженням транспортного засобу в ДТП цивільно-правову відповідальність за яку несе відповідач у частині, що не покривається страховим відшкодуванням. 
Така позиція позивача, щодо необхідності проведення незалежної оцінки розміру спричиненої шкоди, повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові по справі № 753/21177/16-ц від 19.09.2018 року, та зводиться до того, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Самостійне залучення страховиком в порядку визначеному ст. 34 Закону відповідного спеціаліста для визначення розміру страхового відшкодування не позбавляє потерпілу особу права залучити, також, оцінювача чи експерта, а лише вказує на відсутність підстав для компенсації таких витрат саме страховиком в межах страхового відшкодування. 
Отже, доводи Скаржника спростовуються наведеним.
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.
Щодо заяви Позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених ним у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Під час розгляду Центральним апеляційним господарським судом даної справи, при поданні відзиву на апеляційну скаргу, позивач одночасно заявив про його витрати на правничу допомогу.
На підтвердження понесення ним таких витрат та їх розміру позивачем надані: Договір про надання правничої допомоги № 11/03/25-1 від 11.03.2025., Додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги від 16.01.2026 – Акт виконаних робіт ( детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару): вид правничої допомоги – підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025р. у справі №904/2506/25, рахунок №019/2026 від 16.01.2026, платіжна інструкція № 25 від 16.01.2026 з призначенням платежу: « сплата професійних правничих послуг згідно Договору № 1/03/25-1 від 11.03.2025 та акту виконаних робіт від 16.01.2026.». Позивач просить стягнути за рахунок Відповідача 4 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Договору про надання правничої допомоги, АО «Радник», в особі Керуючого партнера Чіп Я.М., з одного боку, та ФОП Коверник І.П. уклали цей Договір про надання професійної правничої допомоги про таке, 
В порядку та на умовах, визначених цим Договором та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ зобов`язується надати КЛІЄНТУ правничу допомогу, із будь - яких правових питань, що виникають у КЛІЄНТА з приводу ДТП, що мала місце 10 березня 2025 року в м. Дніпро за участі автомобіля «МЕРСЕДЕС» д.н.з. НОМЕР_1 , та належного ТЗ вантажного автомобіля «РЕНО» д,н.з, АЕО518ОВ, під керуванням водія Єрмілко 0. М. ( п. 1.1)
При розрахунку вартості юридичної (правничої) допомоги, враховується складність справи, час, витрачений АО, його партнерами та співробітниками, спеціалізацію, галуз права, обсяг необхідних робіт, тощо. Тарифи АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ щодо вартості правничої допомоги затверджуються відповідним наказом Керуючого партнера ( п.5.1 Договору).
За надання правничої допомоги передбаченої умовами цього Договору Клієнт сплачує АО винагороду у вигляді гонорару у розмірі, в строк та на умовах, що визначається окремим додатком до цього Договору (погодженням про розмір ставки адвокатського гонорар, та/або рахунком на оплату, та / або детальним розрахунком вартості правничої допомоги (адвокатського гонорару), актом виконаних робіт, тощо). У випадку, якщо строк сплати гонорару окремо не узгоджений сторонами ( п.5.2 Договору).
Проаналізувавши наведений вище опис робіт, апеляційний суд вважає, що відображена у ньому інформація про характер наданих адвокатом послуг відповідає документам і інформації, що містяться у матеріалах даної справи.
З урахуванням наданих заявником документів в їх сукупності, загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості та розумності, принципу співмірності судових витрат, а також відсутності заперечень Відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Позивача та відшкодування на його користь за рахунок Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 4000,00грн.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

10. Судові витрати.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025р. у справі №904/2506/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" на користь Фізичної особи - підприємця Коверник Ірини Павлівни витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 4000,00 грн., про що видати наказ.
Видачу наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко

Суддя М.О. Дармін