ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6920/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Юрко І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6920/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №047050028863 від 23.12.2024 про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2, періоди роботи з 09.10.1986р. по 09.01.1987р. та з 13.07.1989р. по 31.12.1991р. в "Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 19.02.2009р. по 08.04.2009р. в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за вислугою років, від 17.12.2024. з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення про призначення пенсії з 17.12.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, суд:
- визнав протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №047050028863 від 23.12.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2, періоди роботи з 09.10.1986р. по 09.01.1987р. та з 13.07.1989р. по 31.12.1991р. в "Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського";
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 19.02.2009р. по 08.04.2009р. в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського";
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії від 17.12.2024р., відповідно до ст.55 Закону України «Пенсійне забезпечення», ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо наявності підстав для зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком №2 періодів роботи з 09.10.1986 по 09.01.1987, з 13.07.1989 по 11.11.1993 згідно з архівною довідкою від 09.07.2024 №T-21/2-09/1022, виданою архівним управлінням Кам?янської міської ради Дніпропетровської області, оскільки в разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється на підставі рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи. Суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 19.02.2009 по 08.04.2009 в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського", оскільки відсутні відомості про атестацію робочого місця. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.03.2020 року по справі № 155/1180/17 дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів роботи зазначених в трудовій книжці, яка не оформлена в установленому порядку. В трудовій книжці містяться відомості лише про прийняття та звільнення з роботи, які б уточнювали пільговий характер роботи відсутні, Апелянт звертає увагу, що при зверненні із заявою від 17.12.2024 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач просив призначити пенсію за вислугу років. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про необхідність звернення із відповідною заявою для підтвердження пільгового стажу.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .
17.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №047050028863 від 23.12.2024 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи (12 років 6 місяців) та у зв`язку з перебуванням на дату звернення на посаді, яка дає право на пенсію за вислугу років, при цьому, у рішенні зазначено про те, що до спеціального стажу не зараховано періоди з 09.10.1986 по 09.01.1987, з 13.07.1989 по 11.11.1993 згідно з архівною довідкою від 09.07.2024 №Т21/2-09/1022, виданою архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, оскільки в разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється на підставі рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи; періоди з 01.01.1992 по 11.11.1993, з 09.04.2009 по 30.09.2017 враховано згідно довідки від 19.12.2018 №023-3367, виданої ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат».
Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу. Суд першої інстанції вказав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Судом першої інстанції враховано і те, що доказів того, що посада, яку займав позивач у спірні періоди «помічник машиніста локомотива», не належать до Списку №2 та не дає позивачеві права на призначення пенсії за вислугу років матеріали справи не містять. Окрім того, у період з 19.12.2009 по 08.04.2009 позивач працював в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського" (перейменоване в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») на посаді оператора поста управління стана гарячої прокатки, яка була атестована за Списком №1, що підтверджується копіями трудової книжки позивача, довідки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» №023-3371 від 19.12.2018р., архівних довідок від 09.07.2024 Архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області та наказу про атестацію робочих місць, наявними у справі. Вказаний період не було зараховано відповідачем-2 до пільгового стажу позивача за Списком №1 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за вислугу років без зазначення причин такого не зарахування. Відтак суд першої інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) передбачено, що, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Пунктом "а" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Отже, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, мають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону №1788 після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, у періоди з 09.10.1986р. по 09.01.1987р. та з 13.07.1989р. по 31.12.1991р. позивач працював в "Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського" (перейменоване в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») на посаді помічника машиніста локомотива за Списком №2, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.10.1986, копією довідки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» №023-3368 від 19.12.2018р. та копіями архівних довідок від 09.07.2024 Архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, наявними у справі.
Вказаний період не було зараховано відповідачем-2 до пільгового стажу позивача за Списком №2 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за вислугу років, так як в разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється на підставі рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи.
Апеляційним судом проаналізовано довідку ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» №023-3368 від 19.12.2018, з якої встановлено, що ОСОБА_1 , 1968 року народження, працював з 09.10.1986 по 09.01.1987 та з 13.07.1989 по 31.12.1991 повний робочий день в залізничному цеху №2 ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за професією – помічник машиніста локомотива, що передбачено Списоком №2 розділу ХХХ підрозділ 1 Постанови СССР №1173 від 22.08.1956.
Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».
Згідно із роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 № 25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.
Отже, професія «помічник машиніста локомотива», яку позивач займав у спірні періоди, відноситься до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, за якими в тому числі працював позивач та мають бути включені до його стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, передбаченої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відтак, позивачем підтверджено належним чином складеними документами період роботи з 09.10.1986 по 09.01.1987 та з 13.07.1989 по 31.12.1991, що підлягає пільговому обчисленню.
В такому випадку підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, на підставі рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи не є необхідним, оскільки орган призначення пенсії має можливість встановити періоду, професією та умови пільгової роботи, за якою працював позивач.
Також, апеляційним судом встановлено, що позивач у період з 19.02.2009 по 08.04.2009 працював в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського" (перейменоване в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») на посаді оператора поста управління стана гарячої прокатки, яка була атестована за Списком №1, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.10.1986, копією довідки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» №023-3371 від 19.12.2018, копіями архівних довідок від 09.07.2024 Архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області та наказу про атестацію робочих місць.
Апеляційним судом проаналізовано довідку ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» №023-3371 від 19.12.2018, з якої встановлено, що ОСОБА_1 , 1968 року народження, працював з 19.02.2009 по 08.04.2009 повний робочий день в новопрокатному цеху ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за професією – оператор поста управління стану горячого прокату, що передбачено Списоком №1 розділу ІІІ підрозділ 3а Постанови КМУ №36 від 16.01.2003.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, оскаржуване рішення не містить підстав незарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Колегія суддів вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. 
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №047050028863 від 23.12.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, як протиправного.
Як наслідок, судом першої інстанції правильно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2, періоди роботи з 09.10.1986р. по 09.01.1987р. та з 13.07.1989р. по 31.12.1991р. в "Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського"; зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи з 19.02.2009р. по 08.04.2009р. в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського"; та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії від 17.12.2024, відповідно до ст.55 Закону України «Пенсійне забезпечення», ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.
Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6920/25 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6920/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко