Провадження №2/748/510/26	
 	Єдиний унікальний № 748/4219/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
 
головуючого судді Кухти В.О.,
секретаря  Крошки І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності, –
В С Т А Н О В И В :
26.12.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивачів до відповідача, в якій позивачі просять:
1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у праві власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю корівника, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) визнати за ОСОБА_2 право власносты на 1/2 частку у праві власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю корівника, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
3) судові витрати у справі залишити за собою і не розподіляти їх.
Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що вони були членами колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Авангард» та як його учасники набули право на майновий пай, який підлягав виділенню в натурі. На підставі рішень загальних зборів від 13.12.2007 р. їм було передано у спільну часткову власність будівлю корівника, що підтверджується відповідними протоколами, переліком майна та актом приймання-передачі. У подальшому рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради було передбачено видачу свідоцтва про право власності, однак таке свідоцтво фактично видано не було у зв`язку зі змінами законодавства та припиненням відповідних повноважень органів місцевого самоврядування. Водночас СТОВ «Авангард» ліквідовано без правонаступника, що унеможливлює оформлення права власності в інший спосіб. Незважаючи на фактичне набуття майна на законних підставах, позивачі позбавлені можливості зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку та повноцінно реалізовувати свої правомочності власників.
Таким чином, позивачі звертаються з даним позовом до суду, оскільки не можуть зареєструвати право власності на спірне нерухоме майно внаслідок відсутності правовстановлюючого документа, а тому потребують судового визнання свого права власності.
Ухвалою судді від 06.01.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2026 р.
Ухвалою судді від 05.02.2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін на 03.03.2026 р. 
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, надали суду клопотання, в якому просили розгляд справи провести за відсутності представника Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Крім того зазначили, що у сільської ради немає заперечень щодо заяви позивачів, а тому вирішення даної справи покладають на суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із рішення № 90 Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області від 30.06.2009 р. про оформлення права приватної власності на будівлі реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард», встановлено, що виконком сільської ради вирішив видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтво про право спільної часткової приватної власності на будівлі та споруди реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард» (а.с.24).
Відповідно до Витягу із протоколу № 7 зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард» від 13.12.2007 р. про розподіл майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард» вирішено: 1) затвердити результат розподілу майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємств агрофірма «Авангард»; 2) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити у натурі в спільну часткову власність майно, а саме: будівля корівника на 200 голів – АДРЕСА_1 , рік вводу в експлуатацію – 1977 р., кількість – 1, балансова вартість – 102 896,00 грн (а.с.28).
Згідно із відповіді на звернення Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10.12.2025 р. № 1793, встановлено, що свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна видавалися органами місцевого самоврядування до 01.01.2013 р., а реєстрація такого права проводилась Бюро технічної інвентаризації. На сьогодні, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна було припинено. Враховуючи зазначене відповідач інформував у даній відповіді про те, що 30.06.2009 р. виконавчий комітет Іванівської сільської ради прийняв рішення щодо видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право спільної часткової приватної власності на будівлю корівника, який розташований в АДРЕСА_1 , проте об`єкт нерухомого майна за цією адресою Чернігівським РБТІ не було зареєстровано. Сільська рада не володіє інформацією щодо видачі свідоцтва про право приватної власності на об`єкт нерухомого майна, що розміщений за зазначеною вище адресою (а.с.33).
Згідно із переліком майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард» від 18.12.2007 р., зареєстровано в реєстрі за № 583 та Затверджено зборами колишніх членів реорганізованого КСП агрофірма «Авангард» Протоколом № 7 від 13.12.2007 р., встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передається в спільну часткову власність будівля корівника на 200 голів – АДРЕСА_1 , рік вводу в експлуатацію – 1977 р., кількість – 1, балансова вартість – 102 896,00 грн (а.с.30).
Відповідно до акту приймання-передачі майна від 13.12.2007 р., встановлено, що Голова комісії з організації вирішення майнових питань реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард» ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , приймають у натурі в спільну часткову власність наступне майно: будівля корівника на 200 голів – АДРЕСА_1 , рік вводу в експлуатацію – 1977 р., кількість – 1, балансова вартість – 102 896,00 грн. Також даний акт засвідчений підписами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.31).
Відповідно до повідомлення КП «Чернігівського РБТІ» Чернігівської районної ради Чернігівської області від 13.12.2024 р. № 751, встановлено, що право власності на будівлю керівника, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013 р. – не зареєстровано (а.с.38).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно із ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. 
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
Згідно із ст. 9 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.
Згідно із п. 1.2. Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств затверджених Наказом Міністерством аграрної політики України № 315 від 20.05.2008 р., наведені в цих Рекомендаціях терміни вживаються в такому 
значенні:
майно, що перебуває у спільній частковій власності, - майно, що складає майновий пай, інше майно, яке передається власниками майнового паю у спільну власність, а також продукція, плоди та доходи від його використання; 
майновий пай - частка майна у пайовому фонді колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, що належить члену такого підприємства або іншій особі, яка має на нього право, виражена в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Майновий пай посвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновим сертифікатом); 
невитребуваний майновий пай - майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства або іншої особи, що має на нього право, які невідомі або не отримали в установленому порядку право власності на майновий пай; 
співвласник - власник майнового паю, який не отримав його в натурі чи не передав як внесок до статутного капіталу господарського товариства або пайового фонду сільськогосподарського кооперативу; 
спільна часткова власність - власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності; 
частка у праві спільної часткової власності - частка кожного співвласника, що відповідає вартості його майнового паю.
Відповідно до Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20.05.2008 р., майновий пай є часткою майна у пайовому фонді підприємства, що належить його члену, а частка у праві спільної часткової власності відповідає вартості такого паю. Виділення майнових паїв у натурі зумовлює виникнення у співвласників права спільної часткової власності на конкретне майно.
Згідно із п. 3. Указу Президента України від 03.12.1999 р. № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», у ході реалізації положень цього Указу, інших актів Президента України щодо реформування колективних сільськогосподарських підприємств та створення приватних (приватно-орендних) сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, які засновуються на приватній власності, а також під час укладення договорів оренди земельних часток (паїв) виходити з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.
Відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 р. № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» членам колективних сільськогосподарських підприємств гарантується право вільного виходу з таких підприємств із майновими паями, а також передбачено передачу будівель, споруд та іншого майна у рахунок належних їм майнових паїв. Таким чином, виділення позивачам у натурі спірного майна відповідає вимогам законодавства та є належною підставою набуття права власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 р., визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, вивчивши матеріали справи, суд бере до уваги, що позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , були членами колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Авангард» і відповідно до рішень загальних зборів від 13.12.2007 р. (а.с.28) та рішення № 90 Виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 30.06.2009 р. (а.с.24) їм було передано у спільну часткову власність будівлю корівника, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підтвердженням цього є витяг із протоколу зборів № 7 (а.с.28), перелік майна (а.с.29,30), акт приймання-передачі (а.с.31), а також відомості, надані Чернігівським РБТІ (а.с.38) та Іванівською сільською радою (а.с.33), які засвідчують, що право власності на об`єкт фактично не зареєстроване через зміни у законодавстві та припинення видачі свідоцтв органами місцевого самоврядування. Суд враховує, що спірне майно було виділено позивачам на підставі їх майнових паїв, що відповідає чинному законодавству про колективні сільськогосподарські підприємства та нормам цивільного права щодо набуття та захисту права власності, а також рекомендаціям Міністерства аграрної політики щодо реалізації права спільної часткової власності на майнові паї та Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».
Отже, позивачі позбавлені можливості оформити право власності у позасудовому порядку через те, що свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна видавалися органами місцевого самоврядування до 01.01.2013 р., а відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача таких свідоцтв була припинена. При цьому свідоцтво про право власності на відповідний об`єкт нерухомості так і не було виготовлено та видано позивачам. За наслідком змін у законодавстві повноваження органів місцевого самоврядування щодо видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна було виключено. Таким чином, на сьогодні, у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомості позивачам не видано, вони позбавлені можливості зареєструвати свої права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реалізувати своє право власності у повному обсязі, хоч і набули майно у власність правомірно. Врахувавши вищевикладене, проаналізувавши надані суду докази, а також відсутність заперечень у відповідача щодо заяви позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, суд вважає за необхідне залишити судові витрати у справі за позивачами, оскільки останні бажали цього, зазначивши про це у поданому ними позові.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 48, 76, 81, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 182, 190, 321, 328, 334, 386, 392 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд –
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (код ЄДРПОУ: 04412751, місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Іванівка, вул. Дружби, буд. 33Б), про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у праві власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю корівника, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю корівника, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        В.О. Кухта