ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2032/25  Номер провадження 22-ц/814/1580/26	Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І. при секретарі судового засідання Буйновій О.П., - 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі частки нерухомого майна,-
В С Т А Н О В И В:
01 липня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про виділення в натурі частки нерухомого майна.
В обґрунтування позову, позивач зазначив, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року, у порядку спадкування визнано за ним та відповідачами право власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 у рівних долях по 1/4 за кожним.
Право приватної власності на його частку зареєстроване в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно.
У вказаному домоволодінні проживає тільки він, оскільки не має іншого житла, брати у спірному будинку не проживають, а проживають у м. Кременчуці і до спірного будинку приїздять періодично. Однак через конфліктні ситуації обмежують його у користуванні спірним будинком. Виділення частки будинку йому в натурі вирішить конфлікт та забезпечить мирне володіння майном.
Згідно варіанту № 1 вказаного висновку експерта йому як співвласнику можливо виділити: у житловому будинку, літера «А»: коридор «1-2», площею 4,7 кв.м, вартістю 8987 грн, кімнату «1-3», площею 8,3 кв.м, вартістю 15871 грн; у прибудові, літера «а»: веранда «1-1», площею 10,2 кв.м, вартістю 7200 грн; по надвірним господарським будівлям та спорудам: частина сараю довжиною 3,5 м літера «Б», вартістю 7815 грн, частина убиральні літера «В», вартістю 285 грн, ганок літ «аг», вартістю 2300,00 грн, частина водогону, літера «к», вартістю 467 грн, частина огорожі № 1, вартістю 313 грн, частина воріт № 2, вартістю 210 грн, частина огорожі № 3, вартістю 375 грн.
За такого варіанту розподілу домоволодіння йому виділяється будівель та споруд на загальну суму 43823,00 грн, що на 1520 грн менше ніж належить йому на його ідеальну частку в 1/4 частини житлового будинку та господарських будівель, однак він не претендує на будь-яку грошову компенсацію.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд, виділити йому 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 у в натурі, виділивши йому: у житловому будинку, літера «А»: коридор «1-2», площею 4,7 кв.м, кімнату «1-3», площею 8,3 кв.м,; у прибудові, літера «а»: веранду «1-1», площею 10,2 кв.м; по надвірним господарським будівлям та спорудам: частину сараю довжиною 3,5 м літера «Б», 1/4 частину убиральні літера «В», ганок літ «аг», 1/4 частину водогону, літера «к», 1/4 частину огорожі № 1, 1/4 частину воріт № 2, 1/4 частину огорожі № 3.
Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки нерухомого майна було відмовлено.
Не погодившись із рішенням районного суду ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, в якому позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Також вказує, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Окрім того вказує, що позивач прохає суд, виділити частину будинку, відповідно до першого варіанту розподілу домоволодіння, який був запропонований експертом, крім того зазначив, що відмовляється від компенсації.
Стверджує, що висновок суду першої інстанції про позбавлення інших співвласників можливості доступу до приміщень чи навіть позбавлення їх права власності через виділення мені приміщення веранди «1-1», є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки при влаштуванні окремих входів необхідно лише виконати на вказаних експертом місцях демонтажні роботи по видаленню вікон та будівельні роботи із добудов, або лише монтажу на цих місцях вхідних дверей. Таким чином жоден із співвласників реально не може бути позбавлений доступу до виділених їм приміщень, до того ж, я жодним чином ніколи не перешкоджав і не перешкоджатиму у виконанні вказаних переобладнань і у разі необхідності доступу через мої приміщення, а позбавлення права власності відповідачів взагалі є неможливим, оскільки, як вказано вище, таке право власності вже зареєстроване.
Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга представників відповідачів задоволенню не підлягають з наступних підстав.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Районним судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року, визнано за ним, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності в рівних частках, по частці кожному, на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 78.70 кв.м., загальною площею 69.8 кв.м., житловою площею 44.8 кв.м., допоміжною площею 25.0 кв.м., погріб літ. «Бп» площею 26.70 кв.м., прибудову літ. «а» площею 13.30 кв.м., сарай літ. «Б» площею 72.20 кв.м., убиральню літ «В» площею 1.20 кв.м., сарай літ. «Г» площею 7.10 кв.м., ганок літ. «аг», водогін літ. «к», огорожу літ. «№1», ворота літ. «№2», огорожу літ. «№3», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га (а.с.7-9).
Рішенням № 20 Виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.08.2022, присвоєно житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , нову адресу: АДРЕСА_1 - (а.с.11).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309514617 від 12.09.2022, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на 1/4 частку житлового будинку адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А,а,аг» складається з наступних приміщень: веранда 1-1, коридор 1-2, кімната 1-3, кімната 1-4, кімната 1-5, кухня 1-6; господарські будівлі та споруди: погріб літ. «Бп», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», сарай літ. «Г», водогін літ. «к», огорожа № 1, ворота № 2, огорожа № 3 (а.с.12-16).
Згідно Висновку експерта № 9-25 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 у, складеного 28 березня 2025 року, 1-го варіанту розподілу домоволодіння, 1-му співвласнику (гр. ОСОБА_1 ) на 1/4 частину виділяється перша група приміщень: в житловому будинку літ. «А»: коридор «1-2», площею 4,7 кв.м, кімнату «1-3», площею 8,3 кв.м,; у прибудові, літера «а»: веранду «1-1», площею 10,2 кв.м; по надвірним господарським будівлям та спорудам: частину сараю довжиною 3,5 м літера «Б», 1/4 частину убиральні літера «В», ганок літ «аг», 1/4 частину водогону, літера «к», 1/4 частину огорожі № 1, 1/4 частину воріт № 2, 1/4 частину огорожі № 3. Даному співвласнику виділяється будівель та споруд менше, ніж йому належить на його ідеальну частку 1/4 частини житлового будинку та господарських будівель. Частка даного співвласника по відношенню до вартості всіх будівель та споруд розташованих на земельній ділянці становить 242/1000 замість 250/1000 (1/4) частини житлового будинку та господарських будівель (а.с.18-45).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки без здійснення відповідних переобладнань відповідачі фактично будуть позбавлені не лише доступу до належного їм домоволодіння, а й можливості повноцінно користуватися своєю власністю, при цьому позивачем не подано суду жодних доказів, які б підтверджували реальну можливість відповідачів здійснити такі переобладнання, зазначені обставини мають істотне значення для вирішення спору. Крім того виділ у натурі 1/4 частини житлового будинку за адресою є неможливим через відсутність технічної можливості забезпечити співвласникам ізольовані житлові та інші приміщення з окремими самостійними виходами, запропонований позивачем варіант поділу порушує права відповідачів як співвласників майна.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
Згідно зі статтею 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них управі власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Частиною третьою статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 липня 2020 року, визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності в рівних частках, по частці кожному, на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 78.70 кв.м., загальною площею 69.8 кв.м., житловою площею 44.8 кв.м., допоміжною площею 25.0 кв.м., погріб літ. «Бп» площею 26.70 кв.м., прибудову літ. «а» площею 13.30 кв.м., сарай літ. «Б» площею 72.20 кв.м., убиральню літ «В» площею 1.20 кв.м., сарай літ. «Г» площею 7.10 кв.м., ганок літ. «аг», водогін літ. «к», огорожу літ. «№1», ворота літ. «№2», огорожу літ. «№3», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га (а.с.7-9).
Рішенням № 20 Виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.08.2022, присвоєно житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , нову адресу: АДРЕСА_1 - (а.с.11).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309514617 від 12.09.2022, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на 1/4 частку житлового будинку адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А,а,аг» складається з наступних приміщень: веранда 1-1, коридор 1-2, кімната 1-3, кімната 1-4, кімната 1-5, кухня 1-6; господарські будівлі та споруди: погріб літ. «Бп», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», сарай літ. «Г», водогін літ. «к», огорожа № 1, ворота № 2, огорожа № 3 (а.с.12-16).
Згідно Висновку експерта № 9-25 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 у, складеного 28 березня 2025 року, 1-го варіанту розподілу домоволодіння, 1-му співвласнику (гр. ОСОБА_1 ) на 1/4 частину виділяється перша група приміщень: в житловому будинку літ. «А»: коридор «1-2», площею 4,7 кв.м, кімнату «1-3», площею 8,3 кв.м,; у прибудові, літера «а»: веранду «1-1», площею 10,2 кв.м; по надвірним господарським будівлям та спорудам: частину сараю довжиною 3,5 м літера «Б», 1/4 частину убиральні літера «В», ганок літ «аг», 1/4 частину водогону, літера «к», 1/4 частину огорожі № 1, 1/4 частину воріт № 2, 1/4 частину огорожі № 3. Даному співвласнику виділяється будівель та споруд менше, ніж йому належить на його ідеальну частку 1/4 частини житлового будинку та господарських будівель. Частка даного співвласника по відношенню до вартості всіх будівель та споруд розташованих на земельній ділянці становить 242/1000 замість 250/1000 (1/4) частини житлового будинку та господарських будівель (а.с.18-45).
Крім того судом встановлено, що існує варіант розподілу житлового будинку з відступом від розмірів ідеальних часток.
Разом з тим, виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності сторін, не є можливим, оскільки кожній зі сторін не може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру), так як з технічного паспорту вбачається, що вхід до будинку знаходиться в приміщенні веранда «1-1».
Першим, другим та третім варіантом розподілу домоволодіння передбачається виділення приміщення веранда «1-1», яке оснащене входом в домоволодіння лише позивачу. Проте, у випадку виділу позивачу приміщення веранда «1-1», інші співвласники будуть позбавлені доступу до своєї власності. 
Окрім того, із даного висновку вбачається, що по першому варіанту розподілу житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 у необхідно провести наступне переобладнання: а) демонтувати дверні блоки між приміщеннями «1-1»/ «1-6», «1-2»/ «1-4» та отвори, що утворилися закласти цеглою; б) в приміщенні «1-5» встановити подвійний вхідний дверний блок; в) між приміщеннями «1-4»/ «1-5» встановити дверний блок; г) в приміщенні «1-1» влаштувати кухню, д) квартири обладнати самостійними системами електрозабезпечення та опалення.
Другим та третім варіантом розподілу домоволодіння також передбачаються проведення переобладнань.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки без здійснення відповідних переобладнань відповідачі фактично будуть позбавлені не лише доступу до належного їм домоволодіння, а й можливості повноцінно користуватися своєю власністю, при цьому позивачем не подано суду жодних доказів, які б підтверджували реальну можливість відповідачів здійснити такі переобладнання, зазначені обставини мають істотне значення для вирішення спору. 
Крім того виділ у натурі 1/4 частини житлового будинку за адресою є неможливим через відсутність технічної можливості забезпечити співвласникам ізольовані житлові та інші приміщення з окремими самостійними виходами, запропонований позивачем варіант поділу порушує права відповідачів як співвласників майна.Позивачем також не надано технічної можливості влаштування окремо тепло, енерго та газопостачання. 
Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року-залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 березня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко _________________ О.І. Обідіна