Справа № 606/2139/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б.
з участю секретаря Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на будинковолодіння , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування вимог представник позивача вказує, що житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 5 членів: син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_2 , онучка ОСОБА_7 , онучка ОСОБА_8 головою якого є ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 . Спадкоємцем за законом є син ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріальног оокругу Гордєєвої Л.І. для видачі свідоцтва на право спадщини за законом на житловий будинок сабидного типу. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріальног оокругу Гордєєвої Л.І. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок садибного типу, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_9 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок садибного типу . Посилаючись на наведене позивачі, просять задовольнити позов.
Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача Теребовлянської міської ради в підготовче судове засідання до суду не з`явився, однак просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.
Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем
За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
Відповідно до довідки виданої старостою Вербовецького старостинського округу, який входить до складу Теребовлянської міської ради №16/12-08/222 від 25.11.2025, житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, та станом на 15.04.1991 року у домогосподарстві були зареєстровані: син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_2 , онучка ОСОБА_7 , онучка ОСОБА_8 головою якого є ОСОБА_9 .
Згідно з копії погосподарської книги №228 за період з 1991 по 1995 роки, у дворі проживали та були зареєстровані: син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_2 , онучка ОСОБА_7 , онучка ОСОБА_8 головою якого є ОСОБА_9 .
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.
Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 04.09.2004 зареєстрували шлюб.
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 19.07.2007 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.07.2007.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим Вербовецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 04.12.2015.
Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І. №556/01-31 від 08.12.2021, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів . Згідно п.3 ст. 1268 ЦК України син померлої ОСОБА_1 прийняв спадщину, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено довідкою виданою виконкомом Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 01.02.2016 за №98. Згідно ст. 1261 ЦК України, крім ОСОБА_1 інші спадкоємці відсутні. Чоловік померлої ОСОБА_15 помер у 1986 році.
Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного
Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на будинковолодіння є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких: 1/4 частка - як члена колишнього колгоспного двору, 1/4 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_16 право власності на 1/5 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.
Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, суд ,-
В ИР ІШ ИВ :
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на будинковолодіння задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких: 1/4 частка - як члена колишнього колгоспного двору, 1/4 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. 
Визнати за ОСОБА_16 право власності на 1/5 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Головуючий суддя І.Б. Марціцка