Справа № 490/7272/25
Провадження №2/485/273/26

Заочне рішення
іменем України

17 березня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 17 січня 2024 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 874773057 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та сплатою процентів за користування кредитом. 
За договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Таліон Плюс", яке у свою чергу відступило право вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за договором факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2025 року.
У подальшому, 08 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вище вказаним кредитним договором.
Посилаючись на те, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року, кредитні кошти у визначені строки не повернула, позивач просить стягнути 20730,00 грн заборгованості та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 17 січня 2024 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 було укладено договір № 874773057 (далі - Договір) (Т. 2 а.с. 76 зворот - 86).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених в Договорі.
Згідно з п.2.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5000,00 грн 17.01.2024.
Відповідно до Розділу 3 кредитного договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Відповідно до п. 4.7 договору, кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення договору та встановлення ділових відносин, серед іншого, здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: "спосіб верифікації – система BankID НБУ; дата отримання інформації 01.10.2023; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації -23bb7690-16d0-4234-8c85-ac285c953aff.
За змістом п. 5.1. договору, кредит надається на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4314-14ХХ-ХХХХ-7868.
Відповідно до п.7.3. кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 16.02.2029.
Пунктом 8.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.
Відповідно до п. 8.3. Договору, протягом дисконтного періоду кредитування зобов"язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином:
8.3.1 за період від дати видачі кредиту до 16.02.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 208,05 % річних, що становить 0,57 % від суми кредиту за кожний день користування (дисконтна процентна ставка);
8.3.2 у разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 16.02.2024 р. проценти нараховуються за ставкою 830,46 % річних, що становить 2,28 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним (індивідуальна процентна ставка).
Відповідно до п. 8.4 Договору, після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Згідно п. 8.6 Договору, проценти в розмірі визначеномуза правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні.
Відповідно до п.14.12. Договору, цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором NPUY відправлений на номер телефону НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" (Т. 2 а.с. 19 зворот -20) .
Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми.
Разом з укладанням кредитного договору ОСОБА_1 було підписано заявку на отримання грошових коштів в кредит від 17 січня 2024 року (Т. 2 а.с. 27), паспорт споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору № 874773057 від 17 січня 2024 року (Т. 2 а.с. 74 зворот - 76). 
Згідно платіжного доручення від 17 січня 2024 року ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перерахувало відповідачці 5000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_2 (Т. 2 а.с.10).
Отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується також довідкою ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" від 23 травня 2025 року (Т. 2 а.с. 53 зворот) інформацією АТ "ПУМБ", відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № 4314140208297868, на рахунок якої було зарахування коштів на суму 5000,00 грн 17 січня 2024 року (Т. 2 а.с. 120).
Згідно розрахунку заборгованості складеного первісним кредитором ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", станом на 19 березня 2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року складала 9855,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4855,00 грн - заборгованість по відсоткам (Т. 2 а.с. 88 зворот - 89).
28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, (строк якого неодноразово продовжувався додатковою угодою №19 від 28 листопада 2019 року, додатковою угодою №26 від 31 грудня 2020 року, додатковою угодою №27 від 31 грудня 2021 року, додатковою угодою №31 від 31 грудня 2022 року, додатковою угодою №32 від 31 грудня 2023 року), у відповідності до умов якого ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" передав (відступив) ТОВ "Таліон Плюс" за плату, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняв належні ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (Т. 2 а.с. 34 зворот -46).
Згідно Реєстру прав вимоги № 276 від 19 березня 2024 року до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року в розмірі 9855,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4855,00 грн - заборгованість по відсоткам (Т. 2 а.с. 33-34).
Згідно розрахунку складеного ТОВ "Таліон Плюс", заборгованість відповідачки станом на 10 жовтня 2024 року за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року складала 20730,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 15730,00 грн – заборгованість по відсоткам. З вказаного розрахунку вбачається про нарахування кредитором ТОВ "Таліон Плюс" відповідачці відсотків за період з 19.03.2024 по 10.10.2024, тобто в межах визначеного кредитним договором строку кредитування (Т. 2 а.с. 60-61).
10 жовтня 2024 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" було укладено договір факторингу №10/1024-01, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах прав вимоги (Т. 2 а.с.28 зворот - 32). 
Згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2022 року до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року в розмірі 20730,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 15730,00 грн - заборгованість по відсоткам (Т. 2 а.с. 68 зворот -69).
08 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" відступило для ТОВ "ФК "ЕЙС" належне йому право вимоги до відповідачки. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08 липня 2025 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року в розмірі 20730,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 15730,00 грн - заборгованість по відсоткам (Т. 2 а.с. 62-68).
Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунка за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року вбачається, що відповідачка зобов"язання за договором не виконала, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснювала (Т. 2 а.с. 71).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Що стосується договорів факторингу, суд зазначає наступне. 
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року, до позивача у справі.
Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не надала.
Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" станом на дату подання позову (Т. 1 а. с. 204).
У зв`язку задоволенням позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо вречулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року укладеного між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "Тараненко та партнери" додатком до якого є протокол погодження вартості послуг, додаткової угоди № 25770771253 від 09 липня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року (Т. 2 а.с. 57 зворот - 59), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І. (Т. 2 а.с. 88), акт прийому-передачі наданих послуг від 17 липня 2025 року загальною вартістю на 7000,00 грн (Т. 2 а.с. 74).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.
Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором № 874773057 від 17 січня 2024 року в сумі 20730,00 грн (двадцять тисяч сімсот тридцять грн 00 к.), з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості по кредиту, 15730,00 грн – заборгованість по відсоткам, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 к.) та 3000,00 грн (три тисячі грн 00 к.) витрат на правову допомогу.
У стягненні решти витрат на правову допомогу позивачу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 17 березня 2026 року. 

Суддя О. В. Соловйов