УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/7217/25 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П. 
Номер провадження №33/4805/260/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Гайдащука Олександра Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Гайдащука Олександра Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 20 серпня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Богунського районного суду м.Житомира від 20 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 19.05.2025 о 00 год 41 хв ОСОБА_1 у м.Житомирі по вул.Київській, 1, керував транспортним засобом «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, адвокат Гайдащук О.С., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є факт керування транспортним засобом, який у даній справі належними та допустимими доказами не підтверджений. За твердженнями захисника, з відеозаписів та пояснень свідків вбачається, що автомобілем керував ОСОБА_2 , тоді як ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля. Захисник також вказує на відсутність доказів будь-якого переміщення осіб у салоні автомобіля та на те, що припущення поліцейських про можливу зміну водія спростовуються поясненнями осіб, які перебували в транспортному засобі. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 його висловлювання на місці події, які, на думку сторони захисту, були отримані під тиском працівників поліції та без попереднього роз`яснення прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, у зв`язку з чим такі пояснення не можуть вважатися допустимими доказами. Також захисник вважає, що суд першої інстанції вибірково оцінив відеозаписи, відобразивши лише ті їх фрагменти, які, на його думку, підтверджують вину особи, та не врахувавши записи, де ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні положення містяться у п.п.6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. 
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Як правильно встановив суддя місцевого суду та вбачається з матеріалів справи, наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №334811 від 19.05.2025, згідно якого, 19.05.2025 о 00 год 41 хв ОСОБА_1 у м.Житомирі по вул.Київській, 1, керував транспортним засобом «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою Drager Alkotest 6810, тест №4080, проба позитивна – 0,93 проміле. Від керування відсторонений згідно ст.266 КУпАП, шляхом зупинки транспортного засобу в дозволеному місці без порушень ПДР (а.с.1-2); роздруківкою приладу Drager Alcotest 6810 (тест №4080) з результатом - 0,93 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння проба позитивна – 0,93 проміле (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2025 (а.с.5); рапортом інспектора взводу №1 роти №4 БУПП в Житомирській області ДПП Вельми О. від 19.05.2025 (а.с.6); відеозаписом обставин події (а.с.7).
Суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для вирішення питання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях  ОСОБА_1 . 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, який показав результат 0,93проміле, тобто перевищення допустимої норми. З результатом огляду він погодився. ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він ознайомився та підписав чек за результатами тестування, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння у графі «з результатом згоден», а також протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень.
Відеозаписом підтверджено, що під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які могли б бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, були предметом дослідження суду першої інстанції. Таким обставинам суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додатково го правового аналізу. Досліджені у справі відеозаписи та інші докази у їх сукупності підтверджують, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі.
Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не відповідають матеріалам справи та спростовуються відеозаписом події. З відеозапису не вбачається обставин, які б підтверджували викладену свідками версію подій, натомість зафіксовано, що саме ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння як водій транспортного засобу, добровільно погодився на його проведення, ознайомився та підписав відповідні процесуальні документи без зауважень, не заперечуючи факту керування транспортним засобом у момент оформлення адміністративних матеріалів. Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків спростовують висновки суду щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними.
Доводи захисника щодо неправомірних дій працівників поліції, зокрема чинення психологічного тиску на  ОСОБА_1 , не підтверджені доказами та спростовуються відеозаписом. 
Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається захисник, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи за встановлених у ній обставин. Постанова суду не суперечить практиці ЄСПЛ.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Гайдащука Олександра Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 20 серпня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич