ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року		Справа № 912/149/26	

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Поступайло К.Ю. за правилами загального позовного провадження господарську справу № 912/149/26
за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ (25015, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 1)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5)
про визнання недійсним пункту договору, стягнення 58 536,00 грн,

за участю представників сторін:
від позивача - Маленко Н.О. (довіреність №05/9-2025 від 01.01.2026, у судовому засіданні з проголошення судового рішення участі не брала),
від відповідача - Михалевич М.М. (довіреність від 04.06.2024, у режимі відеоконференції, у судовому засіданні з проголошення судового рішення участі не брав),

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Донецького державного університету внутрішніх справ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач" з вимогами:
"1. Прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі.
2. Визнати недійсним пункт 3.1. договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 та пункт 1 додаткової угоди № 1 від 22.12.2023 до договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 в частині включення до ціни договору ПДВ на суму 58 536,00 грн (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять шість гривень нуль копійок).
3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач" (провулок Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053, Україна, код ЄДРПОУ 43012009, р/р НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК») на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (на рахунок Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, р/рахунок: UA128201720313261009201000675, ЄДРПОУ 08571423) безпідставно сплачені кошти в сумі 58 536,00 грн (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять шість гривень нуль копійок) податку на додану вартість та судові витрати в сумі 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні вісімдесят копійок) за сплату судового збору.
4. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження".
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторонами договору про закупівлю від 14.12.2023 № 69/12-23 та додаткової угоди №1 від 22.12.2023 безпідставно включено в ціну товару суму податку на додану вартість в розмірі 58 536,00 грн, як наслідок, пункт 3.1. Договору в цій частині підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 та 217 Цивільного кодексу України, а грошові кошти у розмірі 58 536,00 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як такі, що безпідставно отримані. 
Ухвалою від 23.01.2026 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/149/26 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 17.02.2026; установив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та доказів.
09.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві відповідач зазначає, що між сторонами було укладено договір про закупівлю дизельного палива в талонах за результатами проведення процедури відкритих торгів, при цьому умови договору, зокрема його ціна, були визначені замовником під час проведення публічної закупівлі. Відповідач вказує, що товар був поставлений позивачу в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною, та прийнятий позивачем без зауважень щодо кількості, якості чи вартості. Відповідач також зазначає, що закупівля здійснювалася відповідно до законодавства у сфері публічних закупівель та з урахуванням особливостей, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №1178, відповідно до якої істотні умови договору, зокрема ціна, після його укладення не можуть змінюватися, крім визначених випадків. Крім того, відповідач вказує, що він не мав обов`язку перевіряти відповідність замовника вимогам постанови Кабінету Міністрів України №178 від 24.02.2022 та не мав повноважень змінювати умови договору щодо ціни, оскільки саме замовник формував проєкт договору та визначав його умови. Також відповідач зазначає, що застосування нульової ставки податку на додану вартість відповідно до зазначеної постанови можливе лише за наявності спеціальної мети постачання товару – для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, однак під час проведення закупівлі така мета не була визначена. На думку відповідача, у зв`язку з цим підстави для застосування нульової ставки ПДВ відсутні. Водночас відповідач вважає, що отримані ним кошти не є безпідставно набутими, оскільки вони були сплачені на підставі укладеного між сторонами договору за результатами процедури публічної закупівлі, а позивач не повідомляв про наявність підстав для застосування нульової ставки ПДВ. 
17.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що Донецький державний університет внутрішніх справ є державним закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, який перебуває у сфері управління МВС України та забезпечує підготовку кадрів для Національної поліції та інших органів сектору безпеки і охорони. Університет фінансується за рахунок коштів державного бюджету, а закупівля дизельного палива здійснюється для забезпечення роботи спеціального транспорту, який використовується у навчальному процесі підготовки поліцейських та для виконання завдань у сфері забезпечення публічної безпеки і правопорядку. У зв`язку з цим, на думку позивача, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022, відповідно до якої в умовах воєнного стану операції з постачання паливно-мастильних матеріалів для органів системи МВС та установ, що утримуються за рахунок державного бюджету, оподаткування ПДВ за нульовою ставкою. Позивач вказує, що закупівля палива здійснювалася в межах публічної закупівлі для забезпечення діяльності установи, яка виконує функції держави у сфері безпеки, а тому постачання такого палива повинно було здійснюватися без нарахування ПДВ. Отже, включення до ціни договору податку на додану вартість у сумі 58 536,00 грн суперечить вимогам Податкового кодексу України та постанови КМУ №178, у зв`язку з чим відповідна умова договору є такою, що не відповідає вимогам закону. Також позивач заперечує доводи відповідача про неможливість застосування статті 1212 ЦК України, зазначаючи, що сплата Університетом ПДВ відбулася без достатньої правової підстави, оскільки на момент укладення договору закон прямо передбачав застосування нульової ставки податку. Позивач наголошує, що положення статті 1212 ЦК України застосовуються незалежно від того, з чиєї вини відбулося набуття майна без достатньої правової підстави, а також можуть застосовуватися у випадках виконання недійсного правочину. Тому відсутність вини відповідача або добровільність перерахування коштів не виключає обов`язку повернути безпідставно набуте майно. 
У підготовчому засіданні 17.02.2026 суд оголосив перерву до 03.03.2026. 
Ухвалою від 03.03.2026 суд закрив підготовче провадження у справі №912/149/26 та призначив справу до розгляду по суті на 17.03.2026.
У судовому засіданні 17.03.2026 представник позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 
У судовому засіданні 17.03.2026 суд, на підставі статті 219 Господарського процесуального кодексу України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відкладення ухвалення та проголошення судового рішення до 27.03.2026.
У судовому засіданні 27.03.2026, в якому представники сторін участі не брали, суд ухвалив рішення у справі і проголосив його вступну та резолютивну частини.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходив з повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зокрема, дослідивши пояснення позивача, наведені в позовній заяві та відповіді на відзив, пояснення відповідача у відзиві на позовну заяву, заслухавши учасників справи в судовому засіданні, повно, безпосередньо і всебічно дослідивши наявні у справі докази, суд установив обставини, які є предметом доказування у справі.
Між позивачем Донецьким державним університетом внутрішніх справ, як замовником, та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач", як постачальником, було укладено договір від 14.12.2023 №69/12-23 про закупівлю (далі - Договір) (а.с. 18-20).
За умовами пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити замовнику: дизельне паливо Євро 5 в талонах ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти" (надалі - товар), а замовник - прийняти і оплатити такий товар. 
Загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю та загальна вартість товару визначена сторонами у Специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.3 Договору).
Закупівля здійснюється відповідно до Постанови КМУ від 12.10.2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (з доповненнями та змінами) (далі - Особливості) (пункт 1.5. Договору). 
Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна договору складає 453 654,00 грн, в тому числі ПДВ 75 609,00 грн. 
Відповідно до пункту 4.1. Договору усі розрахунки за договором здійснюються у національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. 
Підставою для оплати поставленого товару є рахунок та видаткова накладна Постачальника на товар (пункт 4.2. Договору).
Пунктом 4.3. Договору визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у даному Договорі, протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної Постачальника на товар. 
Місце поставки талонів: м. Кропивницький, вул. Бєляєва, 17 (пункт 5.4 Договору).
Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, скріплення печатками та діє до завершення воєнного стану, введеного Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні (зі змінами)", але не довше ніж до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до повного його виконання (пункт 10.1 Договору).
Також сторонами було підписано специфікацію товару (додаток №1 до Договору) на загальну суму 453 654,00 грн, з урахуванням ПДВ (а.с. 20 на звороті).
22.12.2023 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору про закупівлю №69/12-23 від 14.12.2023, за змістом якої сторони домовились на підставі пункту 1.4 Договору зменшити ціну Договору на 102 438,00 грн, в тому числі ПДВ 17 073,00 грн, та пункт 3.1 розділу 3 "Сума договору" викласти в новій редакції:
"1.3. Ціна договору складає: 351 216,00 грн, в тому числі ПДВ 58 536,00 грн."
Внести відповідні зміни до Додатку №1 до Договору - Специфікація та викласти його в новій редакції (додається). 
Сторонами було підписано специфікацію товару (додаток №1 до Договору) на загальну суму 351 261,00 грн, з урахуванням ПДВ 58 536,00 грн (а.с. 21 на звороті). 
На виконання умов Договору, згідно з видатковою накладною №ОТКЦ-00004527 від 26.12.2023 відповідач поставив позивачеві товар (талони) на загальну суму 351 216,00 грн, у тому числі ПДВ 58 536,00 грн, а саме:
- талон ДП+ 10л у кількості 160 шт;
- талон ДП+ 20л у кількості 140 шт;
- талон ДП+ 20л у кількості 140 шт (а.с. 22).
Платіжним дорученням від 26.12.2023 № 4304 позивачем здійснено повну оплату отриманого за Договором товару на загальну суму 351 216,00 грн, у тому числі ПДВ 58 536,00 грн (а.с. 23).
Листом від 23.10.2025 № 20998/17-2025 Департамент внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України повідомив позивачу про результати планового внутрішнього аудиту діяльності Донецького державного університету внутрішніх справ за період з 01.10.2023 по 30.09.2025, проведеного Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України, та надав відповідні рекомендації, зокрема щодо звернення до постачальника пального ТОВ "Укрнафта-Постач" стосовно відшкодування ПДВ, якому, на порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2022 року №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану", було сплачено ПДВ (а.с. 24-25).
На виконання зазначених рекомендацій Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України, позивач звернувся до відповідача з листом за № 923-2025 від 12.11.2025 щодо повернення відповідачем позивачу сплаченої позивачем суми податку на додану вартість в розмірі 58 536,00 грн за Договором № 69/12-23, а також щодо внесення змін до спірного Договору (а.с. 26). 
Відповідач листом № 1747 від 09.12.2025 у відповідь на звернення позивача вказав на відсутність підстав для застосування нульової ставки податку на додану вартість та не погодився з вимогою про повернення суми ПДВ, яка була сплачена за Договором (а.с. 27).
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 

Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке. 
Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
З огляду на наявний в матеріалах справи договір (з урахуванням внесення змін додатковою угодою №1 від 22.12.2023) та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
Щодо визнання пункту 3.1 договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 та пункту 1 додаткової угоди №1 від 22.12.2023 до договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 недійсним.
У частині 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Отже сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.
У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
За змістом підпунктів а і б пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).
Відповідно до частини 1 статті 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Згідно із підпунктом "г" підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.
У зв`язку із введенням на всій території України військового стану на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 та з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації та відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 02 березня 2022 року № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (далі – Постанова № 178).
Пунктом 1 Постанови № 178 в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. 
Установчим документом, який регламентує діяльність Донецького державного університету внутрішніх справ, є Статут, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 травня 2012 року № 429 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 04 липня 2025 року № 451) (далі - Статут, а.с. 47-61).
Відповідно до пункту 3 розділу І Статуту, Донецький державний університет внутрішніх справ є неприбутковим державним закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, який належить до сфери управління МВС України та є бюджетною установою.
Крім того, згідно з пунктом 10 розділу VII Статуту, кошти загального та спеціального фондів бюджету спрямовуються на виконання статутної діяльності за цільовими призначеннями на поточні та капітальні видатки Університету в межах виділених бюджетних асигнувань і кошторисів, які затверджуються МВС.
Контроль за ефективністю використання та збереження закріпленого за Університетом майна здійснює МВС (пункт 3 розділ VII Статуту). 
Одними з головних завдань Університету, за змістом пунктом 7 розділу І Статуту є підготовка фахівців для забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку за відповідними освітніми програмами; первинна професійна підготовка поліцейських, яких уперше прийнято на службу в поліції, та післядипломна освіта працівників Національної поліції України; організація та проведення базової загальновійськової підготовки громадян України, які здобувають вищу освіту, та поліцейських тощо.
Отже, визначальним напрямком діяльності Донецького державного університету внутрішніх справ слугує підготовка спеціалістів, функціональні обов`язки котрих будуть зумовлені насамперед реалізацією та забезпеченням державної політики щодо охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію".
Позивач здійснює підготовку поліцейських, а основним завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Матеріали справи свідчать, що дизельне паливо закуповується позивачем для заправлення транспортних засобів, котрі належать до державної форми власності і власником яких є Донецький державний університет внутрішніх справ, що перебуває в сфері управління та відання Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, які містяться в матеріалах справи (а.с. 28-36). 
За поясненнями Донецького державного університету внутрішніх справ, дизельне паливо, яке було поставлено згідно з Договором № 69/12-23, використовувалося Університетом з метою безперебійного забезпечення транспортних засобів державної форми власності, призначених для виконання навчально-службових завдань з підготовки поліцейських.
Враховуючи те, що підготовка поліцейських включає розробку та впровадження алгоритмів дій в умовах воєнного стану, насамперед - реагування на диверсійні і терористичні загрози, охорони стратегічних об`єктів, забезпечення громадського порядку в умовах надзвичайних обставин та безпосередньої взаємодії з іншими суб`єктами сектору безпеки і оборони - навчально-службова діяльність Донецького державного університету внутрішніх справ є складовою системи національної безпеки, а забезпечення цієї діяльності відповідними ресурсами, зокрема пальним, має безпосередній оборонний і правоохоронний характер і полягає у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на всій території України, а також сприяння у дотриманні державного суверенітету та територіальної цілісності України на виконання пункту 24 частини 1 статті 23 та частини 2 статті 24 Закону України "Про Національну поліцію". 
За повідомленням позивача, транспортні засоби Університету використовуються для практичної підготовки курсантів та перепідготовки й підвищення кваліфікації слухачів, забезпечення службової діяльності, виїздів під час навчальних завдань, участі у спільних заходах з Національною поліцією України, заходах логістичного забезпечення навчальних та пов`язаних із практичною підготовкою майбутніх поліцейських. 
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що дизельне паливо, придбане Донецьким державним університетом внутрішніх справ, призначене для використання на потреби забезпечення національної безпеки та оборони України, захисту безпеки населення й інтересів держави, а не для цивільних чи комерційних цілей, оскільки за своєю правовою природою діяльність Університету у межах системи Міністерства внутрішніх справ України насамперед спрямована на забезпечення національної безпеки та громадського порядку України.
Зважаючи на зміст положень Статуту Університету, в комплексному взаємозв`язку із приписами Закону України "Про Національну поліцію", правомірно дійти висновку, що Донецький державний університет внутрішніх справ є суб`єктом господарських правовідносин, на якого поширюються вимоги Постанови № 178 щодо застосування нульової ставки оподаткування для проведення закупівель запасних частин, акумуляторних батарей, автомобільних шин, охолоджуючих рідин, комплектуючих, додаткового обладнання, визначених нормативними та технічними документами, для транспортних засобів (зокрема спеціальних, спеціалізованих транспортних засобів), а також паливно - мастильних матеріалів.
Системний аналіз вказаних норм права свідчить, що приписи підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України та приписи постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 поширюються на діяльність установ та організацій Міністерства внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету, до яких належить позивач.
На підставі викладеного, операції з постачання позивачу товару за договором № 69/12-23 про закупівлю від 14.12.2023 (з урахуванням внесених змін додатковою угодою № 1 від 22.12.2023) оподатковуються за нульовою ставкою, що свідчить про безпідставне включення в ціну вказаного договору, зазначену в пункті 3.1 договору (з урахуванням внесених змін додатковою угодою №1 від 22.12.2023), суми податку на додану вартість.
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Разом з цим, у застосуванні наведених положень статей Цивільного кодексу України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.03.2018 зі справи № 910/22319/16).
Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, приписи статті 217 Цивільного кодексу України регулюють питання щодо правової долі правочину, що має дефекти окремих його частин.
При цьому закону може суперечити лише певна частина умов правочину, а інша - йому відповідати. Отже, за таких обставин не завжди доцільно визнавати правочин недійсним у цілому. Не призводить недійсність окремої частини правочину до недійсності інших його частин. Тому законодавець не встановлює недійсності правочину через недійсність окремої його частини, але лише за умови, якщо є підстави вважати, що правочин міг би бути вчинений без включення до нього цієї недійсної частини.
Зокрема, у правовідносинах у справі, що розглядається, можна припустити наявність (існування) договору про закупівлю №69/12-23 від 14.12.2023 і без включення до нього умови щодо необхідності сплати ПДВ.
Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку. Вказаний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20.
Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи № 922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, договір може бути визнаний недійсним в частині включення суми ПДВ до вартості товару.
Зокрема, зміст оспорюваного правочину в цій частині суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що в силу вимог частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним у цій частині.
Оскільки пунктом 3.1 договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 (з урахуванням внесених змін додатковою угодою №1 від 22.12.2023), до ціни договору всупереч вимогам Податкового кодексу України та постанови КМУ № 178 включено суму ПДВ (58 536,00 грн), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними положень такого договору (з урахуванням внесених змін додатковою угодою №1 від 22.12.2023), в частині включення до ціни правочину ПДВ.
Щодо стягнення безпідставно набутих коштів.
За змістом правового висновку Верховного Суду, що викладений у пункті 37 постанови від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, якщо сторона зобов`язання набула кошти (суму ПДВ) за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, то такі кошти набуто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. 
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного набуття майна необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для набуття майна. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.
Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.
Як було зазначено вище, постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 набрала чинності з дня її опублікування і застосовувалась з 24.02.2022.
Так, однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Листом від 12.11.2025 № 923-2025 позивач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178, просив повернути суму сплаченого позивачем ПДВ, в тому числі за договором від 14.12.2023 № 69/12-23, на який відповідач відповів відмовою.
Оскільки відповідач отримав від позивача суму ПДВ, тоді як відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою, наявні правові підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 58 536,00 грн, оскільки неповернення відповідачем позивачу зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком набуття відповідачем майна за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом. 
Подібної за змістом правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.
Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 58 536,00 грн безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати в справі становить судовий збір у сумі 5 324,80 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви до господарського суду.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. 
За змістом частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідач під час розгляду справи вказував, що під час оголошення закупівлі позивачем як замовником не була окреслена мета постачання палива саме для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а відповідач не мав обов`язку щодо перевірки відповідності контрагента постанові від 24.02.2022 № 178.
Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений інформації про поширення на позивача дії постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178, ураховуючи підтверджений Статутом статус позивача як державного закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ (пункт 3), який здійснює підготовку фахівців для забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, первинну професійну підготовку поліцейських, післядипломну освіту працівників Національної поліції України, організацію та проведення базової загальновійськової підготовки громадян України, які здобувають вищу освіту, та поліцейських (пункт 7). 
У справі відсутні докази того, що, беручи участь у процедурі закупівлі пального, відповідач був позбавлений можливості ознайомитися із Статутом позивача.
Суд також бере до уваги, що листом від 12.11.2025 № 923-2025 позивач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178, просив повернути суму сплаченого позивачем ПДВ, в тому числі за договором від 14.12.2023 № 69/12-23, проте відповідач відповів відмовою, тим самим не вжив заходів до врегулювання спору в позасудовому порядку.
Водночас, суд ураховує, що позивач як замовник закупівлі уклав з відповідачем Договір та Додаткову угоду до нього саме в такій редакції їхніх спірних пунктів. 
Ураховуючи зазначене, на переконання суду, у цій справі витрати позивача на сплату судового збору мають бути покладені на обидві сторони: як на відповідача, так і на позивача, оскільки Договір був укладений за ініціативою та в редакції, запропонованій позивачем як замовником закупівлі, а відповідач, у свою чергу, мав можливість корегувати його умови з метою приведення у відповідність до чинного законодавства на стадії участі у публічній закупівлі шляхом подання відповідної заяви, скарги про зміну тендерної документації, або не укладати договір на відповідних умовах, але, як вбачається з матеріалів справи, цього не зробив. У зв`язку з цим, суд вважає, що спір доведений до судового розгляду за наслідками, в тому числі, неправильних дій позивача.
Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути половину сплаченого позивачем судового збору в сумі 2 662,40 грн, а інші 2 662,40 грн судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним пункт 3.1. договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 та пункт 1 додаткової угоди № 1 від 22.12.2023 до договору про закупівлю № 69/12-23 від 14.12.2023 в частині включення до ціни договору податку на додану вартість на суму 58 536,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код ЄДРПОУ 43012009) на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (25015, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 1, код ЄДРПОУ 08571423) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 58 536,00 грн, а також 2 662,40 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Копії рішення направити до електронних кабінетів сторін.

Повне рішення складено 27.03.2026.

Суддя Б.М. Кузьміна