Провадження № 2/742/501/26 
Єдиний унікальний № 742/6306/24 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м.Прилуки  
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої позовні вимоги мотивують тим, що 31.05.2013 ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав кредит ОСОБА_1 в розмірі 13890,71 грн., згідно з кредитним договором №001-24765-310513, строком на 24 місяці, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Відповідача за її реквізитами. 
02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимог, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №001-24765-310513 від 31.05.2013 відступлено ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС».
Станом на дату звернення до суду з цим позовом заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 13890,71 грн., з яких: 9106,69 грн основна сума боргу; 614,99 грн заборгованість за нарахованими процентами; 3664,50 грн. заборогованість по комісіях; 472,61 грн. нарахування 3% річних від основної суми за період прострочення виконання зобов`язання; 31,92 грн 3% річних від суми процентів за період прострочення їх сплати. 
Таким чином, підставою для позову є невиконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Позивач є правонаступником первісного кредитора, який надав кредит відповідачу, на підставі договору відступлення права вимоги.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно матеріалів цивільного позову та поданого клопотання просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно заяви представника позивача просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. При розгляді справи просили врахувати заяву відповідача про застосування строків позовної давності та Відповідь на клопотання позивача про долучення доказів. 
Згідно письмової заяви про застосування строків позовної давності відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив врахувати, що Кредитний договір №001-24765-310513 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладений 31.05.2013. У відповідності до кредитного договору ОСОБА_1 надано кредитні кошти в розмірі 15000 грн. на строк 24 місяці. При цьому з позовною заявою про стягнення заборгованості по даному кредитному договорі позивач звернувся лише в жовтні 2024 року, тобто майже через 10 років після закінчення строку кредитування. Тобто позивачем пропущено строк звернення до суду. У зв`язку з цим позивач просить застосувати до позовної заяви строки позовної давності та в задоволенні позову, відмовити.
Представником позивача надано письмові заперечення щодо застосування строків позовної давності. Просить врахувати, що згідно з платіжною інструкцією від 11.10.2024 №PS22898662 за рахунком UA20325268 0000026501110661001, відповідачем 11.10.2024 в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснено переказ коштів у сумі 190 грн. на користь ТОВ «Профіт файненс». Таким чином, дії відповідача зів сплати заборгованості за кредитним договором у с умі 190 грн. свідчать про визнання позивачем свого обов`язку щодо повернення коштів, отриманих на підставі кредитного договору.
Відповідно до письмової заяви відповідач заперечив факт здійснення переказу 11.10.2024 у сумі 190 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, чи вчинення будь-яких дій, які б свідчили про визнання ним свого боргу. Крім того, просить врахувати, що платником в наданій позивачем платіжній інструкції вказано ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятоїстатті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першастатті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.
Судом встановлено, що 31.05.2013 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого йому було надано кредит у сумі 15000 грн на підставі заяви № 001-24765-310513.
Відповідно до пунктів 2.3 розділу 2 та 1.1 розділу 4 договору, кредит було надано строком на 24 місяцішляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, зазначений у заяві. 
Надання коштів підтверджується квитанцією від 01.06.2013 про перерахування ОСОБА_1 15000 грн. згідно кредитного договору №001-24765-310513.
Умовами договору передбачена сплата процентів за користування кредитом у розмірі 9,99% річних (п. 2.4), а також комісії за обслуговування кредиту 3,49% щомісячно (п. 2.5). Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно не пізніше 31 числа кожного місяця (п. 3.1 розділу 4) у розмірі 1216 грн на визначений рахунок.
02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» було укладено договір №2253/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого всі права вимоги за вказаним кредитним договором були передані новому кредитору ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Передача прав зафіксована у Додатку №1 до договору. Вартість переданих прав вимоги склала 2 488 200,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №48 від 26.05.2020 на суму 1 800 000,00 грн та №49 від 27.05.2020 на суму 688 200,00 грн.
Таким чином, з 02.06.2020 року ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» стало новим кредитором та отримало право вимагати виконання зобов`язань від боржника.
На момент звернення до суду сума заборгованості становила 13890,71 грн, у тому числі:9106,69 грн основна сума боргу; 614,99 грн заборгованість за нарахованими процентами; 3664,50 грн. заборогованість по комісіях; 472,61 грн. нарахування 3% річних від основної суми за період прострочення виконання зобов`язання; 31,92 грн 3% річних від суми процентів за період прострочення їх сплати. 
Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит на погоджених сторонами умовах.
У відповідності до положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За частиною першоюстатті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно дост. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зіст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2ст. 625 ЦК України) .
Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.
Крім того, 02.06.2020 між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та позивачем був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги з додатками до нього, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника (відповідача) за зазначеним кредитним договором відступлено позивачу. 02.06.2020 Банк та позивач склали додаток №1 до договору про відступлення права, яким засвідчили відступлення (передання) АТ «ДЕЛЬТА БАНК» як первісним кредитором права вимоги за кредитним договором. Таким чином, право вимоги перейшло до позивача як нового кредитора в повному обсязі від Банку. Право вимоги переходить до нового кредитора (позивача) в повному обсязі безвідривно та без можливості зворотнього відступлення. 
Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено погашення боргу за кредитним договором в повному обсязі, а також заборгованості за нарахованими відсотками, комісії та 3% річних, станом на день звернення позивача до суду розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить13890,71 грн, у тому числі:9106,69 грн основна сума боргу; 614,99 грн заборгованість за нарахованими процентами; 3664,50 грн. заборогованість по комісіях; 472,61 грн. нарахування 3% річних від основної суми за період прострочення виконання зобов`язання; 31,92 грн 3% річних від суми процентів за період прострочення їх сплати. 
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Оскільки ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав в повному обсязі, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору, тому суд вважає, що зазначена в позові сума заборгованості існує.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина першастатті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третястатті 89 ЦПК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина першастатті 257 ЦК України).
За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може. Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина першастатті 261 ЦК України).
Натомість, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятоїстатті 261 ЦК України). Положення частини п`ятоїстатті 261 ЦК Українине суперечать загальному правилу визначення моменту початку перебігу позовної давності, закріпленому у частині першій цієї статті, а лише конкретизує дату, погоджену сторонами при укладенні договору, з якої кредитор міг та повинен був довідатись про порушення свого права. Отже, за змістомстатті 261 ЦК Українипочаток перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням наведеного, початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання, починається зі спливом цього строку (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21).
Враховуючи, що відповідно до п. 2.3 частини 2 Кредитного договору №001-24765-310513 від 31.05.2013 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 строк кредитування становить 24 місяці(тобто граничний строк виконання зобов`язання настав 31.05.2015), даних про те, що строк кредитування продовжувався позивачем до суду не надано, отже строк позовної давності закінчився 01.06.2018, тобто через три роки після виникнення права на позов у Банку (а відповідно і нового кредитора ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС») до відповідача ОСОБА_1 .
Щодо переривання строку позовної давності суд має зазначити наступне. 
У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».
У постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьоїстатті 264 ЦК Україниперебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».
Позивач на підтвердження своїх вимог щодо переривання строку позовної давності надав інформацію, щодо сплати відповідачем суми 190,00 грн. в рахунок погашення боргу платником ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», а надавачем платіжних послуг зазначено Філія Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». 
Суд зазначає, що надана позивачем інформація щодо перерахування частини боргу в сумі 190,00 грн. здійснена від імені відповідача за 11 днів до подання позову ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (22.10.2024), з урахуванням попередньої поведінки відповідача та заперечення ним щодо існування боргу перед Банком та позивачем, оцінюється судом критично, оскільки позивачем не доведено переконливо суду, що саме відповідач, чи за його дорученням інша особа, здійснила такий платіж. 
Також суд констатує, що таке перерахування коштів позивачу відповідачем чи іншою особою за його дорученням не має жодного правового значення з огляду на наступне. 
Як встановлено судом, строк позовної давності закінчився 01.06.2018, тобто через три роки після виникнення права на позов у Банку (а відповідно і нового кредитора ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС»). Доказів переривання строку позовної давності у період з 31.05.2015 по 31.05.2018 позивачем не надано. 
Разом з тим, твердження позивача щодо часткового погашення відповідачем боргових зобов`язань 11.10.2024, тобто поза межами позовної давності, і, як наслідок, його переривання, не ґрунтуються на наявних у справі доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16.
Тому така сплата коштів (11.10.2024) жодним чином не може переривати строк позовної давності, оскільки він закінчився 01.06.2018. 
Враховуючи, що позовна заява дат ована 22.102024 надійшла на адресу суду 31.10.2024, а строк позовної давності закінчився 01.06.2018 та з урахування заяви відповідача про застосування наслідків пропускупозовної давності, суд дійшов висновку, що позивачем пропущена позовна давність, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
Тому в задоволені позовних вимог ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити. 
Очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно трьох процентів річних та процентів, нарахованих на таку вимогу в цьому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних, процентів та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22).
Оскільки за результатами розгляду позову у задоволенні позову відмовлено, судові витрати на сплату судового збору при поданні позову відносяться на рахунок позивача. 
Виходячи з викладеного вище, керуючись ст.ст. 256267, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 207259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА