09.04.26
22-ц/812/788/26
Справа № 468/2447/25      Головуючий у 1-й інстанції Янчук С. В.
Провадження № 22ц/812/788/26    Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

9 квітня 2026 року    м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючої - судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,  
розглянув у спрощеному письмовому позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
(надалі - ГУ ПФУ в Миколаївській області )
на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Янчука С. В. у приміщенні суду в місті Баштанка Миколаївської області об 11 годині зі складанням повного судового рішення, у справі
за позовом 
ГУ ПФУ в Миколаївській області до ОСОБА_1 
про стягнення суми надміру виплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И Л А: 

У жовтні 2025 року ГУ ПФУ в Миколаївській області звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 30 079 грн 62 коп. надміру виплаченої пенсії за період з 8 квітня 2024 року по 31 травня 2025 року.
В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачу призначено пенсію у зв`язку із наявністю інвалідності ІІ групи, яку встановлено згідно наданого ним акту МСЕК, на період з 8 квітня 2024 року по 30 квітня 2025 року.
Станом на 1 квітня 2025 року розмір пенсії складав 2 361 грн. 
Однак згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 8 квітня 2024 року, внаслідок чого підстави для виплати пенсії відсутні. За таких обставин, виплачена пенсія підлягає поверненню відповідачем з підстав, визначених статями 1212-1215 ЦК України, як набута без достатньої правової підстави. 
Відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не подано. 
Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі його представника.
Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2026 року позов ГУ ПФУ в Миколаївській області залишено без задоволення. 
При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав поданий позов необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про рахункову помилку або наявності зловживань з боку відповідача. 
В апеляційній скарзі позивач ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на те, що заочне рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. 
Обґрунтовуючи доводи скарги послався на ті ж самі обставини, які наведені ним у позовній заяві, поданій до суду, зокрема, скасування інвалідності відповідача із дня її встановлення рішенням експертної команди від 25 квітня 2025 року, та як наслідок, відсутність підстави для виплати пенсії за весь період від її призначення. 
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.
Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 2 березня та 2 квітня 2026 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи із наступного. 
При вирішенні справи судом встановлено, що відповідача ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю другої групи на період з 8 квітня 2024 року до 1 травня 2025 року (а.с.28).
29 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Баштанського об`єднаного управління ПФУ у Миколаївській області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, яка встановлена на період з 15 квітня 2024 року по 31 травня 2025 року, в порядку та на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язавшись повідомляти органи пенсійного фонду про виникнення обставин, які можуть вплинути на його пенсійне забезпечення та надавши копію виписки з акту МСЕК, в якій зазначено період призначення інвалідності (а.с.25-29).
За наведеного відповідачу призначено пенсію у розмірі 2 361 грн станом на червень 2024 року (а.с.31-34).
В подальшому, за рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №13545 від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 група інвалідності не встановлена, починаючи з 8 квітня 2024 року, тобто від дня її призначення (а.с.35-36).
У зв`язку з прийнятим рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, ГУ ПФУ у Миколаївській області припинено нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 і прораховано розмір надміру виплаченої йому пенсії за період з квітня 2024 року по травень 2025 року, з урахуванням коштів, повернутих банком, який складає 30 079 грн 62 коп. (а.с.24).
На звернення ГУ ПФУ у Миколаївської області ОСОБА_1 добровільно кошти до фонду не повернув.
Так, відповідно до положень статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
За змістом статті 34 вищевказаного Закону пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. 
Згідно з положеннями частини 1 статті 35 цього Закону щодо відновлення працездатності, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
За наведених обставин слід виснувати, що ОСОБА_1 під час звернення до відділення ПФУ надав усі необхідні документи, на підставі яких йому правомірно призначена пенсія по інвалідності, яка нараховувалася та виплачувалася лише в період підтвердження встановленої державним органом групи інвалідності. 
Тому судом першої інстанції правильно встановлена відповідність дій відповідача покладеному на нього обов`язку з подачі відповідних документів для призначення пенсії на визначений період. В той час як подальше нарахування пенсії відповідачу пов`язано виключно з проходженням ним чергового огляду та відповідним повідомлення органів ПФУ за положеннями статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.
Отже, позивачем припинена виплата пенсії відповідачу не у зв`язку з невиконанням ним обов`язку, покладеного статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а у зв`язку зі сплином часу, на який її було призначено, та повідомленням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №13545 від 25 квітня 2025 року про те, що ОСОБА_1 інвалідність не встановлена, втім, починаючи з 8 квітня 2024 року без зазначення причин прийняття такого рішення.
Саме обґрунтовуючи такими обставинами ГУ ПФУ в Миколаївській області звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 сум надміру сплачених пенсій, але мотивував це рішення зловживанням з боку пенсіонера при її призначенні, у зв`язку з наданням ним недостовірних відомостей.
За положеннями статті 103 Закону «Про пенсійне забезпечення» законодавцем регламентується, що підставами для повернення пенсіонером пенсії або її стягнення на підставі рішень органу, що призначає пенсії, можливо лише в частині сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо).
Такий обов`язок пенсіонера визначений і в порядку статей 1212, 1215 ЦК України, за якими особа, яка набула майно (гроші) або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому його майно (гроші). Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
В той же час не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія у випадку, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути стягнуті з відповідача за умови зловживань з його боку або подання ним недостовірних даних, тобто у разі недобросовісності зі сторони набувача, або якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату.
Отже, правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, внаслідок чого тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.
До подібних висновків щодо застосування статті 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, та від 2 липня 2014 року № 6-91цс14. Ці висновки підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) та вони підлягають застосуванню у справі, що знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, пенсія, як майно, що набуте пенсіонером підлягає поверненню відповідно до статті 1215 ЦК України лише за сукупністю фактів, так як правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
В той же час рахункових помилок при визначенні сум пенсії ОСОБА_1 не встановлено, як не встановлено надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей з метою призначення та отримання пенсії по інвалідності чи зловживання таким правом, або не повідомлення ним органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну її розміру або припинення виплати пенсії. 
Не встановлено таких обставин і під час прийняття експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи рішення №13545 від 25 квітня 2025 року про не встановлення ОСОБА_1 інвалідності з 8 квітня 2024 року. 
Інших доказів, які свідчать про недобросовісність набувача пенсії з наданням органу ПФУ недостовірних відомостей, або що призвело до рахункової помилки, позивачем суду не надано, а усі наведені ним у скарзі доводи не відповідають змісту частини 6 статті 81 ЦПК України, так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Отже, рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає. 
Усі інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки тих доказів, які надані виключно самим позивачем, та обставин справи, які належним чином встановлені судом на підставі наданих фондом доказів, та ретельно досліджені судом першої інстанції, а тому не впливають на обґрунтованість його висновків.
На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, починаючи з дати складення її повного тексту. 

Головуюча       О. О. Ямкова
Судді       Т. В. Крамаренко
О. В. Локтіонова