Справа № 947/10337/26
Провадження № 2-а/947/104/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2026 року
Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого – судді Луняченка В.О.
за участю секретаря Макаренко Г.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси 09.03.2026 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ( скорочене УПП ) в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6731513 від 26.02.2026 р. 
Позовні вимоги обгрунтовані як відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення так і наявністю порушення процедури винесення постанови поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Одеській області капралом поліції Соловйовою О.С. яка на місті розгляду справи жодних доказів правопорушення на оглянула а клопотання особи ,яка притягується до адміністративної відповідальністю, проігнорувала. 
Суд, ухвалою від 18.03.2026 року, прийняв даний позов до розгляду та відкрив провадження , а також залучив до участі у справі співвідповідача - Департамент патрульної поліції ( скорочене ДПП). 
Представником УПП в Одеської області та ДПП 26.03.2026 до суду надано письмовий відзив із запереченнями проти позовних вимог з мотивів їх необґрунтованості заявлених вимог , не відповідності вимог дійсності та нормам чинного законодавства та спрямованими на намагання уникнути адміністративної відповідальності. До відзиву надані відео файли з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського №471454 та з відеокамери стаціонарно встановленої у службовому транспортному засобі (автомобілі), в яких , як зазначено у відзиві, 26.02.2026 було зафіксовано само правопорушення та обставини розгляду адміністративної справі на місці виявленого поліцейськими правопорушення. 
Як встановлено судом згідно постанови серії ЕНА №6731513 26.02.2026 року у 22:28:29 годин поліцейська 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Одеській області капрал поліції Соловйова О.С. винесла вказану постанову про притягнення ОСОБА_1 , водія автомобіля Mersedes-Benz CLS 350 р/н НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 121-3 КУпАП зі стягненням штрафу у розмірі 1190 грн., з обставин: «26.02.2026 о 21:44:58 годин на проспекті Небесної Сотні в м. Одесі водій керував ТЗ з забрудненим номерним знаком, що не дає читко визначити символи на відстані 20 м., чим порушив п.2.9 ПДР – керування водієм ТЗ з номерним знаком , закритим ін. предметами чи забрудненим, що не дозволяє визначити символи номерного знака на відстані двадцяті метрів». 
У копії яка на місці винесення постанови була вручена позивачу, та яка надано до суду з позовом, у п.7 постанови не зазначені будь-які докази які додані до постанови, а у копії наданої із відзивом у п.7 наявна запис від руки ПВР471454. 
При огляді відео файлу нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського №471454 , наданого із відзивом вбачається що поліцейська ОСОБА_2 , знаходячись у службовому транспортному засобу, у темну пору доби , під час руху звернула увагу іншого поліцейського який керував транспортним засобом про наявність у автомобілі який рухався по переду забрудненого номерного знаку у звязку із чим шляхом увімкнення сирени цей транспортний засіб був зупинений та поліцейська підійшла до водія , представилась та пояснила що відносно водія буде винесено постанова за правопорушення пов`язане із забрудненням номерного знаку . На неодноразові клопотання водія здійснити на місці перевірку ступеня забруднення та можливості визнання символів номеру більш ніж з двадцяти метрів , поліцейська яка проводила розгляд справи не реагувала а інший поліцейський назвавши такі клопотання « потішними» порадив доводити всі обставини у суді. На самому відеофайлі з портативного відеореєстратора відсутні записи огляду номерного знаку. На питання водія про причини такого формалізму у зимню пору коли машина є забрудненої у будь-якому випадку та можливістю на місці протерти номерний знак який забруднився від звичайного руху поліцейськими було пояснено що факт правопорушення вже виявлено і водій повинен самостійно постійно слідкувати за власним автомобілем за для не порушення вимог правил дорожнього руху. Жодних відомостей про наявність доказів правопорушення під час розгляду адміністративної справи поліцейською , яка виносила постанови, особі яка притягувалась до адміністративної відповідальністю, не проголошувалось. 
З відеофійлу відеокамери службового транспортного засобу не можливо визначити будь яки обставини так як постійно працюючі фари службового транспортного засобу надмірно освітлювали автомобіль позивача який стояв безпосередньо, на невеликої відстані, перед службовим автомобілем поліцейських.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху - частини перша і друга статті 121-3. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Правила дорожнього руху ( скорочене ПДР) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).
Відповідно до 2.9.в. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Положеннями ч.1ст.121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Таким чином законодавець як у ПДД так і у положеннях КУпАП визначив що правопорушенням вважається не сам факт забруднення номерного знаку автомобілю а такий ступень забруднення який не дозволяє чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що мають ознаки адміністративного правопорушення, та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.
Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення ним факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: (1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; (2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; (3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; (4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; (5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами ( ч.1 ст. 251 КУпАП).
Таким чином нормами КУпАП не визначається доказами безпосередньо виявлення особою яка розглядає адміністративну справу факту правопорушення без визначення такого свідчення у вигляді – протоколу, допиту або пояснення свідка, відео фіксацією виявленого правопорушення. 
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.
Стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року для кримінального провадження, поширено рішеннями Європейського суду з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Враховуючи презумпцію невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, саме на інспектора патрульної поліції покладений тягар доведеності наявності складу правопорушення належними та допустимими доказами.
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 жовтня 2019 року в справі № 161/7041/17, адміністративне провадження № К/9901/23913/18.
Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року, постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.
Кодекс адміністративного судочинства України ( далі КАС України) визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах ( ст. 1 КАС України). 
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень ( ч.1 ст. 2 КАС України).
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).
У даному випадку суд , проаналізувавши заяви учасників процесу по суті справи ( позов та відзив, оглянувши надані представником відповідача відео файли із нагрудного портативного відео реєстратора поліцейського яка безпосередньо розглядала адміністративну справу та виносила постанову , яка є предметом оскарження, приходить до висновку що а ні в момент розгляду адміністративної справи на місці а ні під час розгляду справи судом суб`єктом владних повноважень не встановлені та не досліджені і не надані суду докази яки б надавали можливість встановити наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП в діях ОСОБА_1 під час керування ним транспортного засобу 26.02.2026 року а тому вважає доведеним факт відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Суд вважає хибними твердження як поліцейського на місце розгляду адміністративної справи так і зазначених у відзиві що для встановлення наявності складу правопорушення достатньо припущення поліцейського про те що забруднення номерного знаку виявлено саме у тої мірі ( ступені) що є достатнім вважати що таке забруднення не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, без наявності інших доказів яки прямо підтверджують вказані обставини. 
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зазначене місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції( м. Одеса, вул. ак. Корольова, 5), Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, адреса: 03048, м. Київ , вул. Ф. Ернста, буд. 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6731513 від 26.02.2026 р. про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ст. 121-3 ч.1КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Повний текст рішення складено 03.04.2026.
Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 

Суддя          В. О. Луняченко