Справа № 143/957/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року  м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого - судді Сича С.М., 
з участю секретаря Левченко М.О.,
заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту родинних відносин,-

встановив:
У жовтні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_2 . 
Заява мотивована тим, що його баба ОСОБА_3 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 , який на даний час не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
Заявник вважає, що він має право на звільнення із військової служби з підстав, передбачених підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу».
Проте на його неодноразові звернення та рапорти він отримав відповіді, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи і не потребує стороннього догляду.
В інших відповідях його повідомили, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, проте між ними немає родинних відносин, а тому суд повинен встановити факт їхнього проживання однією сім`єю.
Посилаючись на наведені обставини, просить встановити факт, що він перебуває в родинних стосунках із ОСОБА_2 .
Ухвалою судді від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити за правилами окремого провадження (а.с.31).
Ухвалою суду від 17.12.2025 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54, 46).
05.01.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 Манзюк Х.О. надійшли пояснення, в яких зазначено, що між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 виник спір з приводу наявності чи відсутності підстав для звільнення його із військової служби, а тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а тому просить її залишити без розгляду (а.с.51-53).
12.02.2026 року від ОСОБА_1 надійши письмові пояснення, у яких він звертає увагу суду на те, що законодавець не встановив вичерпного перліку осіб, які належать до кола членів сім`ї, якими можуть бути не лише особи, які мають родинні відносини, а й ті, які проживають разом та ведуть спільне господарство (а.с.62). 
В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та підтвердив викладені у ній обставини.
Заінтересовані особи, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи унаслідок загального захворювання (а.с.6).
ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22-25).
Згідно із відповіддю головного спеціаліста командування ЗСУ ОСОБА_4 від 26.03.2024 року гранатометника 2 відділенння 2 взводу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, а факт постійної сторонньої допомоги повнолітній особі підтверджується відповідним медичним висновком медико – соціальної експертної комісії (а.с.7).
Згідно із заявою ОСОБА_2 від 12.12.2024 року догляд за ним здійснює ОСОБА_1 , інших осіб, які б могли його доглядати, немає (а.с.12).
Згідно із актами обстеження житлового – побутових умов від 07.02.2024 року, від 13.12.2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1980 року проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , постійний догляд за ОСОБА_2 здійснює ОСОБА_1 (а.с.14-17).
Згідно із довідкою – випискою від 17.12.2024 року, виданою виконавчим комітетом Погребищенської міської ради, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті дійсно проживала разом із ОСОБА_2 та вела із ним спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Згідно із відповіддю т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 від 30.12.2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до наданих ним документів підставою його звільнення може бути необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Надані ОСОБА_1 документи підтверджують, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду, однак заявник не є його родичем другого ступеня споріднення. Встановлений судом юридичний факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та ведення ним спільного господарства стане підтвердженням належності його до другого ступеня споріднення з ОСОБА_2 (а.с.8-10).
Згідно із відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 від 17.07.20215 року ОСОБА_1 повідомлено, що ним не надано підтвердження факту спорідненості з інвалідом, за яким він доглядає, а тому його рапорт про звільнення із військової служби був відхилений (а.с.11).
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить із того, що за змістом ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
В силу ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
В пунктах 46, 47, 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі № 201/5972/22 виснувано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того,що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Звертаючись із заявою до суду, ОСОБА_1 покликався на те, що встановлення факту родиних відновин із ОСОБА_2 надасть йому можливість реалізувати право на звільнення із військової служби.
Проте, такі доводи заявника суд вважає неприйнятними, зважаючи на наступне.
Згідно із підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
За змістом абзацу 14 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема, через необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
В підпункті 14.1.263 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. 
Заявник ОСОБА_1 не довів, що він перебуває із  ОСОБА_2 у родинних відносинах та має із ним другий ступінь споріднення.
Щодо доводів заявника про те, що він є членом сім`ї  ОСОБА_2 , так як здійснює за ним постійний догляд та вони ведуть спільне господарство, то суд відзначає, що ОСОБА_1 не просив суд встановити юридичний факт спільного проживання із  ОСОБА_2 однією сім`єю.
Окрім того конструктивний аналіз норми абзацу 14 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу» дозволяє дійти висновку, що військовослужбовці звільняються з військової служби через необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї саме другого ступеня споріднення, а не іншої особи, зокрема тієї, із якою він не перебуває у родинних відносинах.
Відтак заявник не обгрунтував, яким чином встановлення юридичного факту його спільного проживання із  ОСОБА_2 однією сім`єю призведе до виникнення у нього права на звільнення із військової служби, зважаючи на те, що він не перебуває із  ОСОБА_2 у родинних відносинах другого ступеня споріднення.
Водночас суд вважає неспроможними доводи представника  ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що між заявником та ІНФОРМАЦІЯ_1 виник спір з приводу наявності чи відсутності підстав для звільнення його із військової служби, а тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, має бути залишена без розгляду, позаяк ОСОБА_1 не оскаржує відповідні дії посадових осіб цього територіального центру щодо відмови у його звільненні із військової служби, а домагається встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, унаслідок чого, як він вважає, у нього виникне право на звільнення із військової служби.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 2-7, 10, 258, 259, 263, 265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заінтересовані особи: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Повне рішення суду буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.
Повне рішення суду складено 24.02.2026 року.

Суддя