ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/9346/24 пров. № А/857/23772/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними дії в частині не зарахування до загального та пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 31.01.2023; зобов`язати зарахувати до страхового та пільгового (підземного) стажу за Списком № 1 період роботи з 01.02.2020 по 31.01.2023 у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» та з врахуванням даних періодів провести перерахунок пенсії відповідно до статей 27, 28, 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з врахуванням заробітної плати за період з 01.02.2020 по 31.01.2023 у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» для перерахунку пенсії.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою перерахунку пенсії за віком звернувся з відповідною заявою до відповідача, проте отримав відмову, оскільки до страхового стажу та стажу на підземних роботах за Списком № 1 не зараховано період роботи з 01.02.2020 по 31.01.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового (загального) стажу період роботи з 01.04.2021 по 31.01.2023 та до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період роботи у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 31.01.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) стажу період роботи з 01.04.2021 по 31.01.2023 та до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період роботи у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 31.01.2023, з урахуванням заробітної плати та здійснити перерахунок пенсії з 01.05.2024 відповідно до відповідно до абзаців 1, 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI, з урахуванням виплачених сум.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці») така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Професія позивача «електрослюсар підземний» передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме розділом І «Гірничі роботи». Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивачу призначено пенсію по за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 06.06.2013 відповідно до положень Закону № 1058. На підставі заяви позивача від 11.01.2022 здійснено перерахунок пенсії та зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи по 31.01.2020. Стаж позивача після проведеного перерахунку склав 30 років 03 місяці 27 днів, з них: 14 років 23 дні – стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; 01 рік 06 місяців 05 днів – навчання за фахом; 02 роки 13 днів – період проходження військової служби. Також, на підставі рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 913050160312 від 20.05.2024 позивачу здійснено перерахунок пенсії та після такого стаж позивача склав 31 рік 05 місяців 27 днів, з них: 14 років 23 дні – стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; 01 рік 06 місяців 05 днів – навчання за фахом; 02 роки 13 днів – період проходження військової служби. Період роботи позивача з 01.04.2021 по 31.01.2023 на ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» не зараховано до страхового стажу, до стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування. При цьому, вказав, що позивач не має права на обчислення пенсії згідно з статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 складає лише 14 років 3 дні.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 06.06.2013 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач звернувся до Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області зі запитом від 26.04.2024 щодо зарахування до страхового та пільгового (підземного) стажу період роботи на ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» з 31.01.2020 по 31.01.2023.
Листом від 29.04.2024 відповідач повідомив позивача, що за результатами розгляду заяви позивача від 11.01.2022 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2022. Страховий стаж позивача, після перерахунку пенсії, обчислений по 31.01.2020, становив 30 років 03 місяців 27 днів, в тому числі 14 років 23 дні пільгового стажу за Списком № 1 (у тому числі 01 рік 06 місяців 05 днів – навчання за фахом; 02 роки 13 днів – період проходження військової служби).
Позивач 13.05.2024 звернуся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка та долучив необхідний пакет документів. 
Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. На підставі рішення якого № 913050160312 від 20.05.2024 позивачу здійснено перерахунок пенсії, після якого страховий стаж склав 31 рік 05 місяців 27 днів, з них: 14 років 23 дні – стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; 01 рік 06 місяців 05 днів – навчання за фахом; 02 роки 13 днів – період проходження військової служби.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі – Закон № 1058-VI) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
При цьому, розмір пенсії розраховується відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону № 1058-IV.
Відповідно до абзаців 1, 3 частини 1 статті 28 Закону України № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої таким Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 Закону України № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з абзацом 10 частини 3 статті 24 Закону України № 1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі – Закон № 345-VI) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Таким чином, статтею 8 Закону № 345-VI передбачені пільги для шахтарів щодо підвищеного мінімального розміру пенсії за віком. Ці пільги поширюються на працівників, зазначених у Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2020 у справі № 205/8712/16-а.
Також, колегія суддів враховує, що статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію.
Умовою виплати пенсії у розмірах, встановлених статтею 8 Закону № 345-VI та абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах.
З доказів у справі судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 06.06.2013 призначено пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.
На підставі заяви позивача від 11.01.2022 здійснено перерахунок пенсії та зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи по 31.01.2020. Стаж позивача після проведеного перерахунку склав 30 років 03 місяці 27 днів, з них: 14 років 23 дні – стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; 01 рік 06 місяців 05 днів – навчання за фахом; 02 роки 13 днів – період проходження військової служби.
Також, на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 913050160312 від 20.05.2024 позивачу здійснено перерахунок пенсії та після такого стаж позивача склав 31 рік 05 місяців 27 днів, з них: 14 років 23 дні – стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; 01 рік 06 місяців 05 днів – навчання за фахом; 02 роки 13 днів – період проходження військової служби.
Скаржник вказує, що період роботи позивача з 01.04.2021 по 31.01.2023 на ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» не зараховано до страхового стажу, до стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування.
При цьому, слід зауважити, що позивачу до стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею не зараховано стаж за період з 01.02.2020 по 31.01.2023.
Надаючи оцінку діям відповідача щодо незарахування до страхового та пільгового (підземного стажу) за Списком № 1 періоду роботи позивача з 01.04.2021 по 31.01.2023 у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» через відсутність відомостей про сплату страхових внесків, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески – кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники – це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-ІV).
За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до частин 1, 10, 12 статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
З викладених норм слідує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
У постанові від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 Верховний Суд дійшов висновку, що внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Колегія суддів зауважує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Внаслідок невиконання ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений належної соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 у спірний період з 01.02.2020 по 31.01.2023 (зокрема, і з 01.04.2021 по 31.01.2023) позивач працював гірником з ремонту гірничих виробок підземним четвертого розряду з повним робочим днем (в шахті) під землею у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», що передбачено відповідним Списком № 1. Згідно із запису № 23 від 29.06.2023 позивач працює по даний час. Будь-яких зауважень, щодо змісту трудової книжки позивача, відповідач не зазначив.
Таким чином, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо незарахування до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача з 01.04.2021 по 31.01.2023 у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля».
Також, колегія суддів зазначає, що період роботи позивача з 01.02.2020 по 31.03.2021 зарахований лише до страхового стажу позивача, однак відповідач протиправно та без будь-якого обґрунтування не зарахував такий до пільгового стажу за Списком № 1. При цьому, колегія суддів зауважує, що у трудовій книжці позивача, що відповідно до статті 39 Кодексу законів про працю України, є основним документом про трудову діяльність працівника, вказано про роботу позивача у цей період із повним робочим днем під землею, що передбачено відповідним Списком № 1.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 01.02.2020 по 31.03.2021 слід зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1.
При цьому, колегія суддів зауважує, що проведення перерахунку стажу позивача, необхідно здійснити з урахуванням положень абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV, тобто за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Щодо дати, з якої пенсія позивача підлягає перерахунку, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною 1 статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3 статті 42 і частиною 5 статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії – з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що позивач 13.05.2024 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка та долучив необхідний пакет документів. Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та на підставі рішення № 913050160312 від 20.05.2024 позивачу здійснено перерахунок пенсії.
Отже, враховуючи викладені норми права та те, що за перерахунком пенсії позивач звернувся 13.05.2024, перерахунок пенсії слід здійснити з 01.05.2024.
З огляду на викладене, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового (загального) стажу позивача період роботи з 01.04.2021 по 31.01.2023 та до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період роботи у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 31.01.2023, з урахуванням заробітної плати та здійснити перерахунок пенсії з 01.05.2024 відповідно до абзаців 1, 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з урахуванням виплачених сум.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 380/9346/24 – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська