Єдиний унікальний номер 205/14096/25
Номер провадження2-а/205/11/26

Справа № 205/14096/25
Провадження № 2а/205/11/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року м. Дніпро
Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Федотова В.М., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року представник позивача – адвокат Коробов І.О. звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра із вищевказаною адміністративною позовною заявою.
Позов мотивований тим, що відповідно до постанови № 32/8/402 від 16.06.2025 року за справою про адміністративне правопорушення, яка була винесена начальником  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , позивача  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Про наявність вказаної постанови позивач дізнався 03.09.2025 року коли виявив в додатках онлайн-банкінгу свої рахунки заблокованими. За інформацією, вказаною у цих додатках, рахунки були заблоковані на виконання постанови державного виконавця Другого Правобережного ВДВС про арешт коштів від 29.08.2025 року, згідно якої у виконавчому провадженні № 78823850 на примусовому виконанні знаходиться постанова № 32/8/402 від 16.06.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП. Із вказаної постанови вбачається, що  ОСОБА_1  в особливий період не з`явився своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом повісткою № 2682906 (автоматично створено 0610233944869 від 25.02.2025 року), про неможливість з`явитися будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, чим порушив пункт 3 вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 17.03.2025 направлено звернення Е1659263 до поліції про доставлення порушника відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року. Таким чином,  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Позивач та його представник із вказаною постановою не погоджуються, вважають її протиправною та такою, що порушує права та інтереси позивача, а наведені у ній обставини вигаданими відповідачем. Представник позивача звертає увагу суду, що позивач не сповіщався повісткою про виклик до відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_2  та і не міг навіть сповіщатися, оскільки ніколи не перебував там на обліку. Позивач не змінював ні місце свого фактичного проживання, ні місця реєстрації, і, відповідно, не подавав до  ІНФОРМАЦІЯ_2  заяв про постановку на облік, про зняття з обліку у  ІНФОРМАЦІЯ_4 . Жодних повісток від  ІНФОРМАЦІЯ_2  позивач не отримував, як і зазначену у оспорюваній постанові № 32/8/402 по справі про адміністративне правопорушення повістку № 2682906 від 25.02.2025 року. До того ж, у постанові № 32/8/402 по справі про адміністративне правопорушення відповідач застосовує порядок винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.ст. 279-9, 300-3 КУпАП, тобто коли особа, яка притягається до відповідальності подає заяву про не оспорення порушення та надання згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, мотивуючись, зокрема, можливість оплатити штраф у розмірі 50% від мінімального розміру, передбаченого ст. 210 КУпАП. Разом з тим, позивач не подавав і не міг подати зазначеної заяви до  ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він ніколи не перебував там на обліку і не заявляв про зняття його з обліку у  ІНФОРМАЦІЯ_4 . Про яку саме заяву про згоду на притягнення позивача до відповідальності зазначає  ІНФОРМАЦІЯ_5  позивач не розуміє і вважає її підробленою. Окрім того, адміністративна справа розглянута відповідачем без повідомлення і присутності позивача, чим порушено права позивача і право на захист.
Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить скасувати постанову № 32/8/402 від 16.06.2025 року за справою про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження по справі, судові витрати по справі покласти на відповідача.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26.09.2025 року поновлено позивачу строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
13.10.2025 року до суду від представника  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому вона не погодилася із позовною заявою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначила, що перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 молодший лейтенант запасу ОСОБА_1 не прибув 07.03.2025 року до органу військового управління за повісткою № 2682906 від 25.02.2025 року, яка згенерована методом доставки «Доставка Укрпоштою», відправлення № 0610233944869. Поштовим оператором «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_6 повернено рекомендований лист з описом вкладення (відправлення № 0610233944869) з довідкою про причини повернення/досилання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» з відбитком поштового відділення № 128 від 05.03.2025 року. Внаслідок чого шляхом взаємодії реєстрів до органів Національної поліції сформовано звернення Е1659263 від 17.03.2025 року. Звертає увагу суду, що 16.06.2025 року на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 звернувся з письмовою заявою військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який у порядку ст. 279-9 КУпАП повідомив, що визнає допущене ним порушення правил військового обліку та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності. Також позивачем у вказаній заяві було зазначено, що він не оспорює допущене порушення. На думку представника відповідача, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки доказами у справі є заява ОСОБА_1 від 16.06.2025 року, витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повістка № 2682906, конверт з відміткою про відсутність адресата № 0610233944869 з описом вкладення.
20.10.2025 року до суду від представника позивача – адвоката Коробова І.О. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що представник відповідача продовжує вигадувати як обставини, так і документи відносно позивача, намагаючись ввести суд в оману. Навіть після зазначених пояснень відповідача у відзиві так і не стало зрозуміло на яких підставах ІНФОРМАЦІЯ_5 наклав адміністративне стягнення по позивача, оскільки позивач ніколи не перебував там на обліку і не заявляв зняття його з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , та чи стоїть позивач наразі на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 та на яких підставах або ж у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Звертає увагу суду, що  ІНФОРМАЦІЯ_5 на підтвердження направлення позивачу повістки до відзиву додає: наліпку на поштовий конверт з реквізитами відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення, у яких вказаний номер відправлення № 0610233944869, електронну копію паперової копії повістки, підписаної електронним підписом) з анкетними даними позивача, яка була підписана електронним підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 та опис вкладення у поштове відправлення. Разом з тим, позивач заперечує автентичність зазначених документів, оскільки: номер відправлення не ідентифікується на сайті поштового оператора «Укрпошта» у розділі «Трекінг», де можна упевнитися у факті реєстрації відправлення та його проходження, при перевірці вказаного номера відправлення сайт видає, що «дані про відправлення за номером 0610233944869 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі; рекомендоване повідомлення про вручення (ф. 119) лише просто сформоване заведенням даних в електронній формі та не містить відміток поштового оператора як то печатка, дата, підпис працівника поштового зв`язку, результати доставлення відправлення. QR-код, вказаний у повістці, веде до сайту reserveplus.app, але згідно п. 301 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.04.2024 року, має містить інформацію, зазначену в п. 29 цього Порядку, тобто: ПІБ, мета виклику і т.д. Звертає увагу суду, що надана відповідачем копія опису вкладення, тобто форма № 107 не містить підпису та печатки працівника поштового зв`язку, підпису відправника. Відповідач надав суду просто заповнений бланк ф. 107. Представник позивача зазначає, що відповідач не дав головного доказу відправлення позивачу, а саме чеку поштового оператора «Укрпошта» про відправлення, про отримання поштових послуг, оскільки саме чеком та описом вкладення доводиться факт будь-якого відправлення поштовим зв`язком.
30.10.2025 року до суду від представника  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вона зазначила, що 16.06.2025 року позивач особисто звернувся начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про визнання порушення ним правил військового обліку, а також надав згоду на притягнення до адміністративної відповідальності. ІНФОРМАЦІЯ_5 в день накладення на позивача стягнення, для прийняття рішення за результатами розгляду зазначеної заяви позивача від 16.06.2025 року, засобами відомчого комунікативного зв`язку було отримано з ІНФОРМАЦІЯ_6 сканкопію повістки з довідкою про причини повернення/досилання з відміткою «Укрпошта». Оригінал повістки з конвертом та відмітками з довідкою про причини повернення/досилання ІНФОРМАЦІЯ_9 направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем знаходження адміністративної справи. Зазначає, що повістка про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 сформована у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підписана встановленим порядком електронним цифровим підписом керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 , а фізично відправка повістки та оплата за послуги зв`язку здійснювались Генеральним штабом ЗСУ на підставі договору з «Укрпошта» від 31.12.2024 року № 220/65/65. На думку представника відповідача,  ІНФОРМАЦІЯ_10 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення діяв в межах наданих йому повноважень.
06.11.2025 року до суду від представника позивача – адвоката Коробова І.О. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у яких від надав пояснення аналогічні викладеним ним у позовній заяві та відповіді на відзив. Також зазначив, що представником відповідача зазначено сумнівну обставину, що нібито Генштабом ЗСУ позивачу надсилалась повістка № 2682906 від 25.02.2025 року. Ця обставина спростовується тим, що повноваження по друку і направленню повісток крім ТЦК та СП було надано також ІНФОРМАЦІЯ_11 та державним підприємствам в поліграфічній галузі, постановою КМУ № 1062 від 01.09.2025 року «Про внесення зміни до пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», яка набула чинності 05.09.2025 року, яка є датою навіть пізніше ніж оспорювана постанова № 32/8/402 від 16.06.2025 року. Якщо підписана КЕП повістка друкується на папері, то відображення її на папері буде копією повістки, а не оригіналом, а згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаний громадянин викликається саме повісткою.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26.11.2025 року клопотання представника позивача – адвоката Коробова І.О. про витребування доказів було задоволено, витребувано у  ІНФОРМАЦІЯ_12 електронні докази підпису електронної повістки № 2682906 від 25.02.2025 року, сформованої на ім`я  ОСОБА_1 , а також наступну інформацію: у якому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки станом після 16.06.2025 року перебуває на обліку ОСОБА_1 та чи перебував коли-небудь ОСОБА_1 на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 та на яких підставах.
01.12.2025 року та 02.12.2025 року від представника відповідача до суду на виконання ухвали надійшли витребувані документи, зокрема, оригінал конверту про виклик позивача ОСОБА_1 на 07.03.2025 року о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_13 , а також оригінал довідки про причини повернення/досилання поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та штампом поштового відділення «Дніпро 128 Укрпошта», датованим 05.03.2025 року, та копію опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 0610233944869.
08.12.2025 року до суду від представника позивача – адвоката Коробова І.О. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на належне виконання відповідачем ухвали суду про витребування доказів у яких він зазначив, що у своїх процесуальних документах відповідач зазначає, що позивач обліковувався ІНФОРМАЦІЯ_9 , який у певну дату нібито надсилав позивачу повістку № 2682906, далі позивач 16.06.2025 року для чогось нібито самостійно подає вже у ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач заперечує як те, що йому надсилалася повістка, так і те, що він подавав заяву про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності від 16.06.2025 року. Таким чином, відповідач належним чином не виконав ухвалу суду про витребування доказів, не надав доказів підпису підписаної в електронному вигляді повістки про виклик позивача, не надав інформацію, на яких підставах ІНФОРМАЦІЯ_5 поставив позивача на облік. На думку представника, зазначене тільки додатково підтверджує незаконність і непослідовність дій щодо позивача.
Будь-яких інших письмових пояснень чи заяв від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист
Суддя, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Суддею встановлено, що постановою № 32/8/402 від 16.06.2025 року за справою про адміністративне правопорушення, яка була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , позивача  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 36-37).
Із описової частини вказаної постанови вбачається, що  ОСОБА_1  в особливий період не з`явився своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом повісткою № 2682906 (автоматично створено 0610233944869 від 25.02.2025 року), про неможливість з`явитися будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, чим порушив пункт 3 вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 17.03.2025 року направлено звернення Е1659263 до поліції про доставлення порушника відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року. Таким чином,  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. На час розгляду адміністративного матеріалу від ОСОБА_1 надійшла заява, зареєстрована 16.06.2025 року, у якій він що визнає вчинене ним порушення правил військового обліку та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності (а.с. 36-37).
Позивач ОСОБА_1 має військове звання молодший лейтенант та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_14 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 30) та не заперечувалось відповідачем у відзиві на позов.
Матеріали справи містять копію повістки № 2682906 від 25.02.2025 року на ім`я ОСОБА_1 , у якій йому запропоновано з`явитись до  ІНФОРМАЦІЯ_3 07.03.2025 року о 14:00 годині, мета виклику – для уточнення даних (а.с. 62), а також копію опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 0610233944869 (а.с. 64).
29.08.2025 року старшим державним виконавцем Другого Правобережного ВДВС було винесено постанову відкриття виконавчого провадження № 78823850 про стягнення із ОСОБА_1 на користь  ІНФОРМАЦІЯ_7  штрафу у розмірі 34 000 грн. за постановою № 32/8/402 від 16.06.2025 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 33-34).
Позивач ОСОБА_1 з 16.06.1998 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю № 1792344 від 18.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 42).
При вирішенні публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень суд керується наступними нормами закону.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтями 6, 7 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно із ч. 7 ст. 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, встановлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
19.05.2024 набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. 
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.
Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Положеннями ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суддею встановлено, що підставою притягнення позивача ОСОБА_1  до відповідальності вказано факт не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом – повісткою № 2682906 (автоматично створено 0610233944869 від 25.02.2025 року) на 07.03.2025 року на 14:00 год.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.
Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Згідно із частиною 1 пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), зокрема визнаються хвороба громадянина, або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Суддя зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. 
Склад адміністративного правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що визначають діяння (дію чи бездіяльність) як адміністративне правопорушення (проступок). Елементами склад адміністративного правопорушення є: об`єкт, об`єктивна сторона; суб`єктивна сторона; суб`єкт.
Зокрема, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону правопорушення. Це такі ознаки як саме протиправне діяння - дія чи бездіяльність, шкідливі наслідки діяння, причинний зв`язок між протиправним діянням та шкідливими наслідками, що наступили; час, місце, умови, способи та засоби вчинення правопорушення. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння.
Відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560:
«Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».
Суддя звертає увагу, що Постановою КМУ № 1147 від 08.10.2024 року внесені зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.
Відтак, у пункті 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.
Суддя зауважує, що сторона позивача у позовній заяві зазначає про те, що докази вручення позивачу повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_15 відсутні, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у відповідності до положень ст. 77 КАС України, зобов`язаний надати докази в спростування зазначених доводів зважаючи на те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу повістки, відсутні докази про обізнаність позивача у тому на яку дату його було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_15 , як і докази у підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, судова повістка безпосередньо ОСОБА_1  вручена не була, а працівниками пошти проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою».
До того ж, докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні. У конкретному випадку не вбачається, що працівниками пошти здійснювалася спроба вручити судову повістку.
При цьому, у наданій копії опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 0610233944869 від 25.02.2025 року відсутні підпис та печатка працівника поштового зв`язку, підпису відправника.
Таким чином, суддя констатує, що ОСОБА_1 не міг знати про направлення йому повістки з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Також суддею встановлено, що на поштовому конверті, оригінал якого було надано відповідачем на виконання ухвали суду (відправлення № 0610203708150), відсутній номер мобільного телефону позивача, що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього зазначеного поштового відправлення з повісткою.
Той факт, що повістка була сформована відправником 25.02.2025 року, а вже 05.03.2025 року повернулася відправнику з відміткою про відсутність адресату за вказаною адресою, не дає підстав констатувати належність повідомлення відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.
Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Аналіз наведених вище правових норм дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.
Згідно із ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Верховний Суд у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17, від 21 березня 2019 року у справі № 489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».
Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 591/2794/17, від 21 березня 2020 року у справі № 286/4145/15-а, від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17 та від 25 травня 2022 року у справі № 465/5145/16-а.
Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Таким чином, з системного аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення такої особи про місце і час розгляду справи щодо неї.
При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
В даному випадку оскаржувана постанова не містить відомостей, в який спосіб позивач ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення. Так само в межах розгляду даної справи адміністративної юрисдикції відповідач доказів належного сповіщення позивача суду не подав, у зв`язку з чим суддя вимушений констатувати, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та вважати, що на час винесення оскаржуваної постанови, відповідач не мав достовірних даних про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, у постанові № 32/8/402 від 16.06.2025 року зазначено, що «копію постанови № 32/8/402 від 16.06.2025 року отримав 16.06.2025 року», однак у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» відсутні дані позивача та його підпис.
Із вищевказаного суддя робить висновок, що позивач не був присутній під час розгляду 16.06.2025 року о 17:00 год. справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідач у відзиві на позов посилався на те, що 16.06.2025 року на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 із письмовою заявою звернувся військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який у порядку ст. 279-9 КУпАП повідомив, що визнає допущене ним порушення правил військового обліку та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності, на підтвердження чого було надано копію зазначеної заяви.
Дійсно, ст. 279-9 КУпАП передбачено, що у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до частини 2 наведеної вище статті керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою обставин правопорушення та надання нею згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову у справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, на процедуру розгляду органами ТЦК та СП справ про порушення правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію поширюються встановлені ст. 268 КУпАП загальні вимоги щодо належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи з наданням їй реальної можливості взяти участь у такому розгляді й обстоювати власну правову позицію засобами, передбаченими відповідним Кодексом. Особливостями провадження у справах цієї категорії є лише можливість звернення суб`єкта правопорушення до уповноваженої службової особи із заявою про визнання фактичних обставин проступку, винуватості у його вчиненні, згоду на розгляд справи за його відсутності і відповідно право ТЦК та СП лише за наведених обставин розглянути справу без участі правопорушника.
Разом з тим, надану копію заяви від 16.06.2025 року суддя оцінює критично, оскільки позивач категорично заперечує проти написання ним вказаної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки завжди перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_14 , свого місця реєстрації не змінював, із заявами про взяття на облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 не звертався, що не спростовано відповідачем.
До того ж, у наданій копії заяви від 16.06.2025 року зазначені додатки, а саме: копія паспорту громадянина України, копія індивідуального податкового номеру, копія ВОД або Резерв +, однак вказані додатки відповідачем не було надано.
Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 (далі - Правила), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні зокрема:
- перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу)
- у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.
При цьому, ухвала суду про витребування доказів від 26.11.2025 року не була виконана відповідачем у повному обсязі, інформацію у якому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки станом після 16.06.2025 року перебуває на обліку ОСОБА_1 та чи перебував коли-небудь ОСОБА_1 на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_16 та на яких підставах відповідачем надано не було.
За таких обставин суддя вважає, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та забезпечення реалізації особою, яка притягується до відповідальності, прав, визначених ст. 268 КУпАП, що у свою чергу позбавило позивача можливості участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, тощо.
Згідно із ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, суддя зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Відповідно до ч. 5 ст. 5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно із ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
Відповідач в оскаржуваній постанові не вказав, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.
В ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, що ним вживалися заходи для отримання відповідних відомостей щодо ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.
Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Справа «Karelin v. Russia» від 20 вересня 2016 року). Оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи, а тому наявні підстави для скасування зазначеної постанови та закриття провадження по справі.
З урахуванням задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 484,84 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 77, 78, 90, 229, 242-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 7, 210, 235, 245, 251-252, 280 КУпАП, суддя

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі – задовольнити.
Постанову № 32/8/402 від 16.06.2025 року за справою про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із  ІНФОРМАЦІЯ_1  (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_18  ЄДРПОУ: 09883171, місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: Федотова В.М.