справа № 631/110/26
провадження № 3/631/110/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20 березня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харкова, громадянина України, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 14 травня 2018 року органом 6347, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшли адміністративні матеріали, складені відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 839059, складеного 24 січня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Сокол Луізою Георгіївною, убачається, що 23 серпня 2025 року о 16 годині 10 хвилин за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне – Мокра Рокитне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом токсилогічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», а саме виявлено етиловий спирт 2,02 ‰.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 839833, складеного 24 січня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Багліковим Богданом Сергійовичем, убачається, що 23 серпня 2025 року о 16 годині 10 хвилин за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне – Мокра Рокитне, координати 49.8149343, 35.9477695, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керування свого транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на відбійник, що призвело до перекидання автомобіля. 
Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 лютого 2026 року відповідно до положень статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначені вище матеріали об`єднані в одне провадження та присвоєно справі єдиний унікальний № 631/110/26 (провадження № 3/631/110/26). 
У судові засідання, що неодноразово призначались, ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток на адресу місця проживання правопорушника, що вказана в протоколах про адміністративне правопорушення, а також шляхом направлення судових повісток в електронному вигляді за допомогою sms-повідомлень на номер мобільного телефону, який останній вказав у своїх заявах на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень від 24 січня 2026 року. 
ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку на адресу суду надіслав телефонограму, відповідно до якої просив суд розгляд справи з єдиним унікальним № 631/110/26 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провести за його відсутності, зазначивши, що свою вину у вчиненні правопорушень визнає.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі – Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні для надання пояснень та доказів. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава – учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. 
З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частиною 11 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
З матеріалів справи убачається, що протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 надійшли на адресу суду для розгляду по суті 03 лютого 2026 року, постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області 16 січня 2026 року.
Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було достовірно відомо про дату, час та місце проведення судового засідання, а також про те, що відносно нього складені протоколи про адміністративне правопорушення, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, строки розгляду якої, обмежено законодавством.
У даній справі суддя виходить з того, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на власний розсуд використано процесуальні права. Також ОСОБА_1 не повідомляв суд будь-яким способом про бажання брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
При цьому суддя зауважує, що безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення). 
З огляду на що, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до уваги те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки вважає за можливе здійснити розгляд справи у її відсутність, адже (з огляду на викладене в сукупності) розгляд суддею/судом цієї справи за відсутності указаної сторони здійснюється на підставі загальних засад і відповідає конституційному принципу верховенства права. Це не призведе до обмежень прав і свобод людини і громадянина, а забезпечить оперативний і об`єктивний судовий контроль в умовах воєнного стану на виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення визначених у статті 1 вказаного Кодексу. Тим більше, що положення статті 268 Кодексу України про адміністративні не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 124 та статтею 130 Кодексу України про адміністративні за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).
Приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій – особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста – машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху).
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона якої полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Аналіз вищенаведеної норми права свідчить про те, що її диспозиція містить кілька окремих складів адміністративного правопорушення, які є самостійними і відрізняються за своєю об`єктивною стороною, тобто за характером вчинених особою дій, за які цю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії, зокрема, можуть виражатися у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, або відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності для того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена положеннями статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103.
Частинами 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 5 та 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Згідно положень пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 розділу І Інструкції).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції).
Відповідно до пункту 8 розділу І Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Крім того, процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – огляд), і проведення такого огляду визначена у «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі – Порядок).
У пунктах 2 та 3 Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням (пункти 9 та 10 Порядку).
Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 839833 від 24 січня 2026 року, складений саме за керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством.
Аналізуючи зміст цього протоколу, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується сукупністю даних, що містяться в наступних належних та допустимих доказах, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 839059, складеному 24 січня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Сокол Луізою Георгіївною, у якому зафіксовано, що 23 серпня 2025 року о 16 годині 10 хвилин за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне – Мокра Рокитне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом токсилогічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна токсилогічна лікарня», а саме виявлено етиловий спирт 2,02 ‰. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та містить його особистий короткий підпис з зазначенням «провину визнаю». Крім того, останній своїм коротким особистим підписом підтвердив, що йому були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомлено про місце розгляду адміністративного матеріалу;
рапортом інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Луізи Сокол від 24 січня 2026 року, яка доповіла начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковнику поліції Роману Пеленчуку про те, що до відділення поліції № 3 Харківського районного управління №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли матеріали кримінального провадження № 12025221160000790 від 24 серпня 2025 року для притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 23 серпня 2025 року приблизно о 16 годині 10 хвилин, рухаючись на автомобілі «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_3 , зі сторони села Мокра Рокитна по автодорозі село Рокитне – село Мокра Рокитна, не впорався з керуванням та допустив наїзд на відбійник, з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті чого водія ОСОБА_1 було доставлено до лікарні. В ході перевірки даного матеріалу, було здійснено виїзд за місцем мешкання громадянина ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , для складання матеріалів про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, за результатом токсикологічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна токсикологічна лікарня» у крові громадянина ОСОБА_1 було виявлено етиловий спирт 2,02 проміле, а отже було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 839059 від 24 січня 2026 року за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
копією повідомлення заступника начальника відділу поліції – начальника СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Олени Харіної від 16 січня 2026 року за № 19487-2026 про те, що у провадженні СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 12025221160000790 від 24 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України. Встановлено, що 23 серпня 2025 року до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 23 серпня 2025 року приблизно о 16 години 10 хвилин за адресою: Харківська область, Харківський район, автодорога село Рокитне – село Мокра Рокитна, координати 49.8149343, 35.9477695, зі сторони села Мокра Рокитна по автодорозі село Рокитне – село Мокра Рокитна в напрямку села Рокитне водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець Збройних Сил України, військова частина НОМЕР_4 , НОМЕР_5 бригада, керуючи автомобілем «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_6 , у ході руху не впорався з керуванням та допустив наїзд з відбійником з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_1 було доставлено до лікарні. У ході досудового розслідування встановлено, що водій «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_7 , ОСОБА_1 внаслідок своїх необачних дій отримав тяжкі тілесні ушкодження, інших потерпілих немає. Однак в діях водія ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення;
копією постанови про закриття кримінального провадження, прийнятою 16 січня 2026 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Гайсимусом Д. Є., відповідно до якої кримінальне провадження № 12025221160000790 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23 серпня 2025 року за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне - Мокра Рокитне, координати 49.8149343, 35.9477695 за участю водія транспортного засобу марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 закрито за відсутністю ознак злочину, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, виділені матеріали кримінального провадження та направлені копії до сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності; 
копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувані № 1226221180000790 від 24 серпня 2025 року, зі змісту якого встановлено, що 23 серпня 2025 року до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 23 серпня 2025 року приблизно о 16 годині 10 хвилин за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне – село Мокра Рокитне, координати 49.8149343, 35.9477695, зі сторони села Мокра Рокитна в напрямку села Рокитне, ОСОБА_1 , військовослужбовець Збройних Сил України, в/ч НОМЕР_4 , НОМЕР_5 бригада, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , у ході руху не впорався з керуванням та допустив наїзд на відбійник, з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_1 було доставлено до лікарні;
копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблиці до нього, складених 23 серпня 2025 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Гайсимусом Д. Є., місце складання: Харківська область, Харківський район, автодорога село Рокитне – село Мокра Рокитна, координати 49.8149343, 35.9477695, за участю понятих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому зафіксовані обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водія автомобіля марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 ;
копією схеми місця ДТП, яка сталась 23 серпня 2025 року за адресою: Харківська область, Харківський район, автосполучення село Рокитне – село Мокра Рокитне;
копією висновку експерта № КСЕ-19/121-25/22883, складеного 25 грудня 2025 року судовими експертами Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Старіковим Є. Л. та ОСОБА_4 , з якого убачається, що у наданому на дослідження відеозаписі, що є відеофонограмою з файлу «MV_560.AVI», яка зафіксована на флеш-накопичувачі «goodram», ознак монтажу не виявлено; в зв`язку з обставинами, що вказані у дослідницькій частині висновку, виходячи з відеозапису, визначити швидкість руху автомобіля марки «ВАЗ-2114», не є можливим; місце наїзду автомобіля марки «ВАЗ-2114» на відбійник було розташоване на правому узбіччі за напрямком руху цього автомобіля; за умов, що вказані у дослідницькій частині висновку, в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-2114» ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху; за умов, що вказані у дослідницькій частині висновку, в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-2114» ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху; за умов, що вказані у дослідницькій частині висновку, в діях водія автомобіля марки «ВАЗ-2114» ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної;
копією протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 02 грудня 2025 року, який показав, що 23 серпня 2025 року близько 15 години 00 хвилин він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2114» рухався з села Мокре Рокитне в бік села Рокитне зі швидкістю 50-60 кілометрів на годину. Погодні умови були несприятливі, бо йшов дощ, проїзна частина була мокра. Водій втратив контроль над керованим ним транспортним засобом, автомобіль став некерованим, що далі сталось не пам`ятає, бо втратив свідомість. Коли прийшов до тями, зрозумів, що автомобіль перекинуло. З автомобіля вибрався сам. Водій ОСОБА_1 зазначив, що у день вищевказаних подій алкоголь та інші речовини не вживав;
копією висновку експерта № 12-14/115-НВ/25, складеного 31 грудня 2025 року судово-медичним експертом Нововодолазького відділення Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_5 , у якому зафіксовано, що у ОСОБА_1 мала місце поєднана травма: грудної клітини з закритими переломами ребер, правостороннім пневмотораксом, відкритим переломом правої стегнової кістки, закритим переломом кісто лівої гомілки, яка виникла в результаті травматичної дії тупих предметів з механізмом спричинення удар та удар-стиснення, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при перебуванні постраждалого в салоні автомобіля, яка мала місце 23 серпня 2025 року;
копією повідомлення заступника командира частини з медичної частини – начальника медичної частини полковника медичної служби військової частин НОМЕР_8 ОСОБА_6 № 417 від 23 січня 2026 року, який повідомив, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 серпня 2025 року поступив до військової частини НОМЕР_8 з діагнозом: поєднана травма голови, грудей, кінцівок (23 серпня 2025 року), садна обличчя, закрита травма грудей з переломом 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва та 4, 5, 6, 7 ребер справа, гемопневмоторакс справа, забійні рани правого стегна та гомілки з відкритим переломом нижньої третини стегнової кістки, забій лівої гомілки з закритим переломом середньої-нижньої третини обох кісток, рвана рана тильної поверхні правої стопи. При поступленні до військової частини НОМЕР_8 у ОСОБА_1 23 серпня 2025 року була набрана кров для токсикологічного дослідження та направлено до лабораторії Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня». Результат токсикологічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року – виявлено етиловий спирт 2,02 ‰.
Крім того, у судовому засіданні були досліджені та відтворені відеозаписи з портативного відеореєстратора ТЕСSAR BDC-53-02, інвентаризаційний номер 1113057280-9, що долучені до матеріалів справи, на яких відображено перебіг подій, що мали місце 24 січня 2026 року, зокрема, на вищевказаних відео файлах маються записи прибуття працівників поліції за місцем проживання водія транспортного засобу марки «ВАЗ-2114» – ОСОБА_1 для складання матеріалів про адміністративне правопорушення за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В процесі складання протоколів було опитано водія, ОСОБА_1 , який не заперечував факту вчиненням ним 23 серпня 2025 року дорожньо-транспортної пригоди та керування в цей день транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З результатом токсикологічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року, згідно якого вміст етилового спирту у його крові склав 2,02 ‰ водій погодився.
Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
При розгляді даної справи суд також приймає до уваги, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.
Також пунктом 2.3 «Б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
У пункті 12.1 Правил дорожнього руху визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 
Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до пункту 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»?у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 
1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 
2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 
3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 
4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 
5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі. 
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться у:
протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 839833, складеному 24 січня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Багліковим Богданом Сергійовичем, у якому зафіксовано, що 23 серпня 2025 року о 16 годині 10 хвилин за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне – Мокра Рокитне, координати 49.8149343, 35.9477695, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керування свого транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на відбійник, що призвело до перекидання автомобіля. ‰. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та містить його особистий короткий без будь-яких зауважень. Крім того, останній своїм коротким особистим підписом підтвердив, що йому були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомлено про місце розгляду адміністративного матеріалу;
копією рапорту інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Луізи Сокол від 24 січня 2026 року, яка доповіла начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковнику поліції Роману Пеленчуку про те, що до відділення поліції № 3 Харківського районного управління №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли матеріали кримінального провадження № 12025221160000790 від 24 серпня 2025 року для притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 23 серпня 2025 року приблизно о 16 годині 10 хвилин, рухаючись на автомобілі «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_3 , зі сторони села Мокра Рокитна по автодорозі село Рокитне – село Мокра Рокитна, не впорався з керуванням та допустив наїзд на відбійник, з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті чого водія ОСОБА_1 було доставлено до лікарні. В ході перевірки даного матеріалу, було здійснено виїзд за місцем мешкання громадянина ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , для складання матеріалів про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, за результатом токсикологічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна токсикологічна лікарня» у крові громадянина ОСОБА_1 було виявлено етиловий спирт 2,02 проміле, а отже було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 839059 від 24 січня 2026 року за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
копією повідомлення заступника начальника відділу поліції – начальника СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Олени Харіної від 16 січня 2026 року за № 19487-2026 про те, що у провадженні СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 12025221160000790 від 24 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України. Встановлено, що 23 серпня 2025 року до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 23 серпня 2025 року приблизно о 16 години 10 хвилин за адресою: Харківська область, Харківський район, автодорога село Рокитне – село Мокра Рокитна, координати 49.8149343, 35.9477695, зі сторони села Мокра Рокитна по автодорозі село Рокитне – село Мокра Рокитна в напрямку села Рокитне водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець Збройних Сил України, військова частина НОМЕР_4 , НОМЕР_5 бригада, керуючи автомобілем «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_6 , у ході руху не впорався з керуванням та допустив наїзд з відбійником з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_1 було доставлено до лікарні. У ході досудового розслідування встановлено, що водій «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_7 , ОСОБА_1 внаслідок своїх необачних дій отримав тяжкі тілесні ушкодження, інших потерпілих немає. Однак в діях водія ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення;
копією постанови про закриття кримінального провадження, прийнятою 16 січня 2026 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Гайсимусом Д. Є., відповідно до якої кримінальне провадження № 12025221160000790 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23 серпня 2025 року за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне - Мокра Рокитне, координати 49.8149343, 35.9477695 за участю водія транспортного засобу марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 закрито за відсутністю ознак злочину, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, виділені матеріали кримінального провадження та направлені копії до сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності; 
копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувані № 1226221180000790 від 24 серпня 2025 року, зі змісту якого встановлено, що 23 серпня 2025 року до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 23 серпня 2025 року приблизно о 16 годині 10 хвилин за адресою: Харківський район, автодорога село Рокитне – село Мокра Рокитне, координати 49.8149343, 35.9477695, зі сторони села Мокра Рокитна в напрямку села Рокитне, ОСОБА_1 , військовослужбовець Збройних Сил України, в/ч НОМЕР_4 , НОМЕР_5 бригада, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 , у ході руху не впорався з керуванням та допустив наїзд на відбійник, з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_1 було доставлено до лікарні;
копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблиці до нього, складених 23 серпня 2025 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Гайсимусом Д. Є., місце складання: Харківська область, Харківський район, автодорога село Рокитне – село Мокра Рокитна, координати 49.8149343, 35.9477695, за участю понятих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому зафіксовані обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водія автомобіля марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 ;
копією схеми місця ДТП, яка сталась 23 серпня 2025 року за адресою: Харківська область, Харківський район, автосполучення село Рокитне – село Мокра Рокитна та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортного засобу та відомості про пошкодження транспортного засобу марки «ВАЗ 32114», державний номерний знак НОМЕР_3 . Зазначена інформація підтверджена підписами свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
копією висновку експерта № КСЕ-19/121-25/22883, складеного 25 грудня 2025 року судовими експертами Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Старіковим Є. Л. та ОСОБА_4 , з якого убачається, що у наданому на дослідження відеозаписі, що є відеофонограмою з файлу «MV_560.AVI», яка зафіксована на флеш-накопичувачі «goodram», ознак монтажу не виявлено; в зв`язку з обставинами, що вказані у дослідницькій частині висновку, виходячи з відеозапису, визначити швидкість руху автомобіля марки «ВАЗ-2114», не є можливим; місце наїзду автомобіля марки «ВАЗ-2114» на відбійник було розташоване на правому узбіччі за напрямком руху цього автомобіля; за умов, що вказані у дослідницькій частині висновку, в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-2114» ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху; за умов, що вказані у дослідницькій частині висновку, в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-2114» ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху; за умов, що вказані у дослідницькій частині висновку, в діях водія автомобіля марки «ВАЗ-2114» ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної;
копією протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 02 грудня 2025 року, який показав, що 23 серпня 2025 року близько 15 години 00 хвилин він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2114» рухався з села Мокре Рокитне в бік села Рокитне зі швидкістю 50-60 кілометрів на годину. Погодні умови були несприятливі, бо йшов дощ, проїзна частина була мокра. Водій втратив контроль над керованим ним транспортним засобом, автомобіль став некерованим, що далі сталось не пам`ятає, бо втратив свідомість. Коли прийшов до тями, зрозумів, що автомобіль перекинуло. З автомобіля вибрався сам. Водій ОСОБА_1 зазначив, що у день вищевказаних подій алкоголь та інші речовини не вживав;
копією висновку експерта № 12-14/115-НВ/25, складеного 31 грудня 2025 року судово-медичним експертом Нововодолазького відділення Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_5 , у якому зафіксовано, що у ОСОБА_1 мала місце поєднана травма: грудної клітини з закритими переломами ребер, правостороннім пневмотораксом, відкритим переломом правої стегнової кістки, закритим переломом кісто лівої гомілки, яка виникла в результаті травматичної дії тупих предметів з механізмом спричинення удар та удар-стиснення, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при перебуванні постраждалого в салоні автомобіля, яка мала місце 23 серпня 2025 року;
повідомленням заступника командира частини з медичної частини – начальника медичної частини полковника медичної служби військової частин НОМЕР_8 ОСОБА_6 № 417 від 23 січня 2026 року, який повідомив, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 серпня 2025 року поступив до військової частини НОМЕР_8 з діагнозом: поєднана травма голови, грудей, кінцівок (23 серпня 2025 року), садна обличчя, закрита травма грудей з переломом 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва та 4, 5, 6, 7 ребер справа, гемопневмоторакс справа, забійні рани правого стегна та гомілки з відкритим переломом нижньої третини стегнової кістки, забій лівої гомілки з закритим переломом середньої-нижньої третини обох кісток, рвана рана тильної поверхні правої стопи. При поступленні до військової частини НОМЕР_8 у ОСОБА_1 23 серпня 2025 року була набрана кров для токсикологічного дослідження та направлено до лабораторії Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня». Результат токсикологічного дослідження № 1506 від 25 серпня 2025 року – виявлено етиловий спирт 2,02 ‰.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.
Будь-яких порушень при проведенні фіксації вчинених адміністративних правопорушень та збирання доказів, судом не встановлено. 
В цілому протоколи про адміністративне правопорушення складені з дотриманням вимог статтей 254 – 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.
При цьому, протоколи про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державою особами. Однак, ОСОБА_1 , не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.
Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалась заява у порядку, передбаченим чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Як й не надано доказів того, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України, щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. 
Доказів на спростування даних, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення судді не надано.
Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_7 правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведеними, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
Суддя також вважає за необхідне зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» заяви № 15809/02 і № 25624/02), яке з урахуванням положень статей 8 та 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує таке.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 – щире розкаяння винного, про що вказано останнім у телефонограмі.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не вбачається.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суддя зазначає наступне.
Адміністративна відповідальність має подвійну мету – захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша – репресивно-каральна («штрафна») – полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція – запобіжно-виховна – тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.
Статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєних адміністративних правопорушень, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів в межах санкцій частини 1 статті 130 та статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34, 35 та 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
Що стосується того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
За змістом статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також, відповідно до наведеної норми права, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Відтак, положення статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не стосуються спеціального суб`єкту – водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому приписами статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який проводить працівники Національної поліції.
У частині 1 статті 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» передбачено, що одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Крім того належить зауважити, що спеціально створеного суб`єкту владних повноважень військової поліції на цей час не створено, їх повноваження за колом осіб спеціальним законом не визначено.
В розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля».
В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.
Поряд із цим, у пункті 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 – 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (статті 124 та 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складені протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який до речі не спростував той факт, що 23 серпня 2025 року не виконував обов`язки військової служби.
При розгляді даної справи суд також приймає до уваги, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України № 4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, – зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Підстав для звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд не вбачає, оскільки в даному випадку розгляд справи не пов`язаний з виконанням військового обов`язку. Більш того, за своєю природою будь-яке правопорушення, передбачене нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, й вчинене особою, свідчить про її протиправну та вину поведінку (дію чи бездіяльність), а також є посяганням на охоронювані законом права та інтереси. Крім того, стаття 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що законом встановлюється лише розмір і порядок сплати судового збору, при цьому в цій статті не передбачено норм щодо порядку звільнення від сплати судового збору. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 – 11, 23, 24, 33 – 36, частиною 2, 6 та 11 статті 38, статтями 40-1, 124, частиною 1 статті 130, статтями 245, 246, 249 – 252, частиною 1 статті 255, статтею 266, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення: за статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, за частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з урахуванням положень статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) – електронне адміністрування податку) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк ОДИН рік.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі, що буде складатиме 34000 гривні 00 копійок.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя          Т. М. Трояновська