Справа № 128/3235/25
Провадження № 22-ц/801/536/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	Справа № 128/3235/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,
позивач: ТОВ «Алекскредит»
відповідач : ОСОБА_1 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ТОВ «Алекскредит» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2025 року, постановлене під головуванням судді Шевчук Л.П. у справі за позовом ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ТОВ «Алекскредит» звернулося з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Зазначив,що що 14.09.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 у електронному вигляді на сайті https://alexcredit.ua, , шляхом обміну електронними повідомленнями було укладено електронний договір про надання кредиту №3954992 ,який підписано ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора PS3954992. За умовами договору ОСОБА_1 надано ТОВ «Алекскредит» кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 5000 грн, останній зобов`язався повернути ,сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки за договором до 12.04.2021. Товариство свої зобов`язання виконало, надавши кошти, проте відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання не виконував , внаслідок чого у нього станом на 30.06.2025 виникла заборгованість у розмірі 34550 грн., з яких: 5000 грн. - за сумою кредиту; 29550 грн. - за процентами за користування кредитом.
На підставі викладеного ,просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства вказаний розмір заборгованості за договором та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 
Рішенням Вінницького районного суду від 10.12.2025 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Алекскредит» просить вищезазначене рішення скасувати через порушення судом норм процесуального права щодо невірної оцінки судом доказів ,а у справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що суд ,посилаючись на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» не врахував тих обставин , що товариство для перерахування коштів використало платіжні системи, які на підтвердження зарахування ними коштів на карту позичальника надають лише інформаційну довідку, що не містить інформації про платіжну картку, а така інформація є лише у банку - емітента картки відповідача , відтак, товариство з огляду на банківську таємницю , позбавлене можливості долучити відповідний доказ до позовної заяви та тільки при отриманні ухвали суду про витребування доказів з банку- емітента про зарахування коштів саме на карту ОСОБА_1 . Також суд не врахував те, що з наданого позивачем розрахунку вбачається,що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за договором ,чим фактично визнав отримання кредитних коштів від позивача. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню , а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позову , суд виходив із того, що позивач повинен довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Хоча між сторонами було зазначено про укладення кредитного договору, позивач не надав належних та допустимих доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів. Зокрема, у договорі не містилося реквізитів банківського рахунку чи платіжної картки відповідача, на яку були перераховані кошти, а поданий розрахунок заборгованості є лише одностороннім арифметичним документом і не підтверджує факту проведення господарської операції. Крім того, наданий лист про зарахування коштів на картку не доводить, що зазначена картка належить саме відповідачу. Не надані первинні бухгалтерські документи, зокрема виписки з рахунку, що могли б підтвердити перерахування кредитних коштів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам не відповідає, виходячи з наступного.
У постанові від 22.04.2024 у справі №559/1622/19 Верховний Суд послався на те,що у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) суд дій шов висновків про те,що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст.9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Відповідно до п. 62-63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року№75, Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання;3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Верховний Суд у постановах від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 дійшов висновків , що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.
Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.
Таким чином, банківська виписка по особовому клієнтському рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.
Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги щодо доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування(Ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі СТ. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства, суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Апеляційним судом встановлено, що ТОВ «Алекскредит» на сайті https://alexcredit.ua розмістило публічну пропозицію щодо надання кредиту на вказаних умовах. 
14.09.2020 року ОСОБА_1 шляхом введення надісланого йому одноразового ідентифікатора PS3954992 підписав пропозицію щодо надання кредиту №3954992.(а.с.12).
Відповідно до п.1.2 пропозиції укласти договір щодо надання кредиту №3954992 за договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом - кредит, а позичальник зобов?язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом (2.34. Правил) та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні.
Згідно п.1.4 пропозиції укласти договір щодо надання кредиту №3954992 кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цієї оферти та договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.
У п.3.1 пропозиції укласти договір щодо надання кредиту №3954992 сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 14.09.2020 року до кінцевої дати виконання договору 12.04.2021 року.
Згідно п.7.9 пропозиції укласти договір щодо надання кредиту №3954992 підписання оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п.7.10 вищезазначеної пропозиції підписання кредитодавцем договору відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання.
Згідно п. 7.12 у якості підтвердження підписання договору (вчинення електронного правочину), надання кредиту позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про кредитодавця, основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». 
14.09.2020 року шляхом введення одноразового ідентифікатора PS3954992 ОСОБА_1 підписав з ТОВ «Алекскредит» договір про надання кредиту №3954992.(а.с.14)
14.09.2020 року шляхом введення оноразового ідентифікатора PS3954992 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту ,у якому наведені основні умови кредитування ,інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача і додаткові умови щодо наслідків прострочення виконання зобов`язань за договором у виглядів розмірів пені, штрафів, а також щодо її права на дострокову відмову від договору протягом 14 днів та дострокове погашення кредиту. (а.с.15)
Матеріали справи підтверджують, що 14.09.2020 відповідач шляхом введення одноразового ідентифікатора PS3954992 підписав пропозицію про укладення договору, сам договір про надання кредиту №3954992, а також паспорт споживчого кредиту, що містив основні умови кредитування, інформацію про процентну ставку, загальну вартість кредиту та наслідки прострочення виконання зобов`язань. Такий спосіб підписання відповідає умовам договору та вимогам законодавства щодо вчинення електронних правочинів, зокрема ЗУ «Про електронну комерцію». який передбачає можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Волевиявлення сторін щодо укладення договору було належним чином зафіксоване за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, що свідчить належне укладення кредитного договору в електронній формі.
Таким чином 14.09.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 у електронній формі укладено договір про надання кредиту №3954992,згідно умов якого ОСОБА_1 , отримав кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 5000 грн., та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти до 12.04.2021 (а.с. 13-14).
Доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючи у задоволенні позову суд не врахував існуючого порядку перерахування коштів та доказів перерахування коштів ,що є у справі – довідки фінансової компанії ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ»,яка за договором надає їм послуги з переказу та зарахування коштів ,а також розрахунку ,з якого вбачається здійснення відповідачем часткової оплати за договором ,заслуговують на увагу,виходячи з наступного.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц (61-998св24) суд зазначив, що «Відсутність виписки за картковим рахунком відповідача або іншого первинного облікового документу не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальна позиція відповідача, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, свідчать про те, що заборгованість особи за кредитним договором має місце, у зв`язку із чим позов правомірно задоволений».
У матеріалах справи на підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором надано лист фінансової компанії ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5653-ВП від 18.06.2025 про зарахування нею у день укладення кредитного договору з відповідачем 14.09.2020 на картку № НОМЕР_1 коштів в сумі 5000 грн. (а.с. 16).
З матеріалів справи також вбачається ,що через місяць - 14.10.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту №3954992 від 14.09.2020 року ,згідно якої сторони домовилися :
доповнити для базового періоду: дату подовження базового періоду 15.10.2020 року, дату платежу (дату закінчення періоду) 13.11.2020 року, загальну суму платежу 7 549,00 грн., основну суму кредиту 4 999 грн., збільшення процентів за користування кредитом 2 550 грн., збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту 2 550 грн., збільшення орієнтовної загальної вартості кредиту 2 550 грн.;
?? змінити для спеціального періоду: дату початку періоду 14.11.2020 року, дату платежу (дату закінчення періоду) 12.05.2021 року;
для рядка «всього»: змінити дату платежу (дату закінчення періоду) 12.05.2021 року (співпадає з кінцевою датою виконання договору, див. п. 3. цієї додаткової угоди); доповнити: збільшення загальної суми платежу 2 550,00 грн., збільшення процентів за користування кредитом 2 550,00 грн., збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту 2 550,00 грн., збільшення орієнтовної загальної вартості кредиту 2 550,00 грн. (а.с.32)
З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3954992 вбачається ,що цього ж дня - 14.10.2020р. відповідач ОСОБА_1 здійснив часткове погашення своїх зобов`язань - сплатив 1 785 грн.,чим фактично визнав факт отримання кредитних коштів (а.с.18)
Також як вбачається з матеріалів справи,відповідачу надсилалася копія позовної заяви та інші документи у справі на зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання.
Будь-яких заперечень чи відзиву проти позову останній не заявляв ,факти укладення договору № 3954992 чи отримання за ним кредитних коштів не спростовував . 
З врахуванням викладеного, сукупності інших доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальної позиції відповідача, який не направив суду жодних заперечень проти позову , з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities»,колегія суддів вважає,що сама по собі відсутність у інформації про належність відповідної платіжної картки, на яку були направлені кредитні кошти , саме ОСОБА_1 , не може бути безумовною підставою для висновку про ненадання кредитних коштів, оскільки сукупність наявних доказів, а саме укладений кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, укладена згодом додаткова угода про зміну умов договору, підписані відповідачем, інформація платіжної системи про здійснення переказу коштів, а також часткове погашення заборгованості відповідачем , свідчать про фактичне виникнення між сторонами кредитних правовідносин та отримання відповідачем кредитних коштів.
На вказане суд уваги не звернув і не оцінив всі докази обставин у справі в їх сукупності ,чим порушив ст.89 ЦПК України , невірно встановив обставини у справі і ,за відсутності заперечень відповідача щодо позову , дійшов помилкового висновку про відсутність доказів отримання відповідачем кредитних коштів за договором і про відмову у позові 
З урахуванням встановлених обставин колегія суддів вважає , що між сторонами існували реальні договірні правовідносини щодо надання і отримання кредиту. Матеріали справи підтверджують, що кредитний договір №3954992 від 14.09.2020 був укладений сторонами в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів. Крім того, подальша поведінка відповідача свідчить про визнання ним існування таких правовідносин, оскільки 14.10.2020 між сторонами була укладена додаткова угода про зміну умов договору, якою змінено строки та умови виконання зобов`язань. Укладення додаткової угоди можливе виключно за наявності основного договору та підтверджує волевиявлення сторін щодо продовження виконання кредитних зобов`язань.
Наявний у матеріалах справи лист платіжної системи ТОВ «ФК «Вей Фор Пей», що підтверджує перерахування 14.09.2020 грошових коштів у сумі 5000 грн. на картку № НОМЕР_1 .
Відповідно до принципу обов`язковості договору, закріпленого у статті 629 ЦК України, сторони зобов`язані виконувати взяті на себе договірні зобов`язання. З урахуванням стандарту доказування «баланс ймовірностей», застосованого у практиці Верховного Суду, наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують існування заборгованості відповідача за кредитним договором. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 3954992 від 14.09.2020 року, станом на 30.06.2025 ОСОБА_1 допустив заборгованість в розмірі 34550 грн., з яких 5000, 00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 29550 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що підлягає стягненню на користь ТОВ «Алекскредит». (а.с.18-19),
Згідно п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 ст.376 ЦПК України).
Оскільки суд допустив невідповідність рішення суду обставинам справи та порушив норми матеріального і процесуального права ,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення . 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням задоволення апеляційної скарги задоволених вимог позивача ,а також приписів ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір у суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 6056 грн (2422,40 +3633,60=6056 грн) .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.376,374, 376, 382-384 ЦПК України , -
постановив:
Апеляційну скаргу ТОВ «Алекскредит» задовольнити.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2025 року скасувати.
Позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» 34550 грн. заборгованості за кредитним договором №3954992 від 14.09.2020року. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» 6056 грн судового збору у суді першої та апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Сторони по справі:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», адреса: 02094, м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, буд. 23, код ЄДРПОУ 41346335;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий С. Г. Копаничук 

судді: Л.О. Голота

В.П. Рибчинський