Справа № 461/8629/25 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 22-ц/811/3983/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №07 від 04.01.2013 року щодо затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ЛьвДУВС від 19.11.2012 року про надання квартири та оформлення ордеру ОСОБА_2 , черговику Львівської міської ради (у складі сім`ї батька ОСОБА_3 ) з 02.06.2006 року за № 22942 та у списку для позачергового надання житла з 02.06.2006 року за № 1537 (батько - інвалід війни), у контрольному списку за місцем праці з 2006 року за № 15 та у списку для позачергового надання житла з 2006 року за № 1 на квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з 4-х осіб ( ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 ).
Оскаржуваною ухвалою справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. 
Зазначив, що передаючи справу на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду за підсудністю, суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин положення КАС України, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про неможливість розгляду справи Галицьким районним судом м. Львова. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що пред`явлений ним позов стосуються порушення його прав, пов`язаних з нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим дана справа підлягає розгляду Галицьким районним судом м. Львова за правилами виключної підсудності, передбаченими ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, згідно якої виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. При цьому вважає, що ним обрано належний спосіб захисту його порушеного цивільного права, а саме звернення до суду з позовом про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, що передбачено пунктом 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України.
Зазначив, що оскаржуваною ухвалою, постановленою судом без урахування положень ч. 2 ст. 122 КАС України, якою передбачено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи з часу, коли вона могла дізнатися або дізналася про їх порушення чи невизнання, буде порушено гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод його право на доступ до правосуддя, у зв`язку з чим така є незаконною та підлягає скасуванню.
Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Матеріалами справи встановлено, що 21.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м.Львова суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №07 від 04.01.2013 року щодо затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ЛьвДУВС від 19.11.2012 року про надання квартири та оформлення ордеру ОСОБА_2 , черговику Львівської міської ради (у складі сім`ї батька ОСОБА_3 ) з 02.06.2006 року за № 22942 та у списку для позачергового надання житла з 02.06.2006 року за № 1537 (батько - інвалід війни), у контрольному списку за місцем праці з 2006 року за № 15 та у списку для позачергового надання житла з 2006 року за № 1 на квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з 4-х осіб ( ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 ). Зазначав, що зазначеним рішенням виконавчого комітету порушено його право на отримання житла.
Передаючи справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №07 від 04.01.2013 року про затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ЛьвДУВС від 19.11.2012 року про надання квартири та оформлення ордеру ОСОБА_2 на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду, районний суд виходив з предметної підсудності спору, встановленої ст. 19, ч. 2 ст. 20 КАС України.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
Як убачається зі змісту пред`явленої ОСОБА_1 позовної заяви, яка подана в порядку ЦПК України, останній покликався на те, що оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №07 від 04.01.2013 року, яким затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету ЛьвДУВС від 19.11.2012 року «Про надання квартири та оформлення ордеру ОСОБА_2 », порушено його право на покращення житлових умов та отримання квартири АДРЕСА_1 .
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, покликаючись на положення КАС України дійшов висновку, що спір за позовом ОСОБА_1  до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та передав справу на розгляд за предметною підсудністю до окружного адміністративного суду.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подано позовну заяву в порядку цивільного судочинства та таку зареєстровано судом як цивільну справу у категорії - про приватну власність.
Порядок передачі справ на розгляд іншого суду визначено ст. 31 ЦПК України.
Відтак, суд першої інстанції не мав передбачених цивільним процесуальним законом підстав для передачі справи за позовом ОСОБА_1 , поданої ним в порядку ЦПК України, на розгляд Львівського окружного адміністративного суду.
З наведених мотивів, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено - 20 лютого 2026 року.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року. 

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді: Я.А. Левик 

М.М. Шандра