ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2026	Справа № 910/812/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС"
до ОСОБА_1 
про стягнення 18 060, 93 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 27 736, 33 грн, з яких: 9 675,40 грн- заборгованості, яка виникла у зв`язку з несплатою за поставлений товар за договором поставки, 15 673,92 грн. -заборгованість, яка виникла у зв`язку з неповерненням переданого за договором поставки обладнання, 1 224,40 грн. - пені, 175,19 грн - інфляційні втрати та 987,42 грн. - 25 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товару № 6797 від 13.03.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС"- залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" строк для усунення недоліків позовної заяви.
09.02.2026 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема встановлено відповідачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі заяви з обгрунтованими запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).
Крім того, судом повідомлено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).
10.02.2026 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач повідомляє, що 05.02.2026 відповідач сплатив основну заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою за поставлений товар за договором поставки в сумі 9 675,40 грн, а тому просить суд прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду; стягнути з відповідача на користь позивача 15 673,92 грн. -заборгованість, яка виникла у зв`язку з неповерненням переданого за договором поставки обладнання, 1 224,40 грн. - пені, 175,19 грн - інфляційні втрати та 987,42 грн. - 25 % річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" про зменшення розміру позовних вимог.
За таких обставин, суд розглядає справу, виходячи з нової ціни позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 15 673,92 грн. -заборгованість, яка виникла у зв`язку з неповерненням переданого за договором поставки обладнання, 1 224,40 грн. - пені, 175,19 грн - інфляційні втрати та 987,42 грн. - 25 % річних, що разом складає 18 060, 93 грн.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру місцезнаходженням ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .
Тож, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду від 10.02.2026 та від 05.03.2026 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: вул. Єфремова Академіка, буд. 4, квартира 72, м. Київ, 03164, проте до суду повернулися поштові конверти з ухвалами суду від 10.02.2026 та від 05.03.2026. 
Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.
Суд також зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20 та від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22.
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду від 10.02.2026 та від 05.03.2026 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ

13.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" (далі - постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - покупець) укладено договір поставки товару № 6797, умовами якого передбачено, що постачальник продає та поставляє, а покупець купує і оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору.
Найменування, одиниці виміру, ціна, загальна кількість товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), узгоджуються сторонами у замовленнях та відображаються у видаткових (товарно-транспортних) накладних, що є невід`ємними частинами цього договору та прийняті сторонами як документи, які мають силу специфікацій в розумінні статті 266 Господарського кодексу України (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. 3.2. договору, загальна сума цього договору відповідає загальній сумі всіх накладних на підставі яких здійснюються постачання товару, відповідно до умов цього договору.
Згідно п. 3.4. договору, покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару протягом (не пізніше) 7 (семи) календарних днів з моменту передачі такої партії товару. До моменту проведення покупцем розрахунку за попередньо замовлену (отриману) партію товару у вказаний вище строк, відвантаження товарів і прийняття заявок постачальником не здійснюється та постачальник має право зупинити наступні поставки товару, до моменту повного погашення заборгованості за попередньо поставлений товар.
За умовами п. 5.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 25 % річних.
Крім того, 24.03.2025 між сторонами було укладено додаток № 514 до договору поставки товару № 6797 від 13.03.2025, відповідно до якого, з умовами якого з метою забезпечення сталого зростання обсягів реалізації Товару та задоволення попиту споживачів (кінцевих покупців) товару на відповідному сегменті ринку, збільшення об`ємів продажу товару, утримання та завоювання ринкових позицій, що приводить до збільшення доходу сторін, постачальник передає, а покупець приймає в тимчасове безоплатне користування обладнання (далі - обладнання).
Обладнання належить ПрАТ "Карлсберг Україна" (далі - власник) на праві власності. При цьому, постачальник наділений усіма повноваженнями, необхідними для передачі обладнання у користування покупцю (п. 1.2. додатку).
Відповідно до п. 1.3. додатку, обладнання передається в необхідному для покупця комплекті, на підставі Акту приймання-передачі обладнання в користування. Склад обладнання, його перелік, найменування, кількість, інвентарні (заводські) номери при наявності таких, їх заставна вартість, а також інформація про торгівельні точки де встановлюється таке обладнання - місцезнаходження (місце встановлення), визначається сторонами шляхом підписання відповідних Актів приймання-передачі обладнання в користування, що є невід`ємною частиною договору та цього додатку.
У п. 1.4. додатку сторони погодили, що передача обладнання покупцю здійснюється виключно з метою привернення уваги кінцевих споживачів продукції (товарів), що поставляються ТОВ "ІНГ-ТРАНС", як постачальником, за договором поставки № 6797 від 13.03.2025 та її реалізації покупцем товарів (продукції), - цільове призначення обладнання. Покупцю забороняється використовувати обладнання для інших цілей ніж передбачено цим додатком, будь-яким чином видозмінювати обладнання та без згоди постачальника здійснювати його переміщення (демонтаж чи відключення).
Згідно з підпунктом 2.3.7 пункту 2.3 додатку, постачальник має право у будь який момент витребувати у Покупця передане останньому Обладнання повністю або частково, на підставі письмової вимоги (в тому числі, але не виключно, в разі наявності загрози Обладнанню, припинення господарської діяльності Сторін, погіршення фінансового стану Покупця, погіршення (пошкодження) обладнання, тощо). 
Відповідно до п. 3.1 додатку, у разі припинення дії договору за будь-яких причин, а також за вимогою Постачальника про повернення Обладнання Покупець зобов`язаний у продовж 5 (п`яти) робочих днів з дати припинення дії договору або дати отримання вимоги про повернення обладнання надати письмову відповідь Постачальнику з вказівкою дати і часу фактичного повернення Обладнання (не пізніше 5 робочих днів з дати припинення дії договору або дати отримання вимоги Постачальника) і повернути Обладнання Постачальнику, у тому числі, надавши його представникам безперешкодний доступ до Обладнання з метою його відключення (демонтажу) та сприяти його вивезенню з торговельної точки. У разі ненадання такої відповіді Покупцем чи відсутністю фактичного повернення Обладнання протягом вищезазначеного строку вважається, що Покупець відмовляється повернути Обладнання за вимогою Постачальника. 
За умовами п. 3.2 додатку, постачальник інформує покупця про припинення дії Договору або про повернення Обладнання за його вимогою, шляхом направлення відповідного рекомендованого листа чи іншого поштового відправлення на адресу Покупця та/або за допомогою служб кур?єрської доставки чи особистого вручення повідомлення/вимоги Покупцю під розписку, за адресою Покупця, що зазначеною в цьому Додатку та/або отримана з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, вимога про повернення Обладнання та/або повідомлення про припинення дії договору вважаються отриманими Покупцем:
- у день їх доставки кур?єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником;
- у день доставки рекомендованого листа або іншого реєстрованого поштового відправлення, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві або іншим повідомленням про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником;
- у день особистого вручення представником Постачальника, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції;
- у день повернення письмової вимоги Постачальника у зв?язку з її неотриманням, відсутністю представника Покупця за адресою, що зазначеною в цьому Додатку та/або отримана з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до п. 4.3. додатку, у випадку виявлення відсутності Обладнання у Покупця за місцем його встановлення (місцезнаходження), неповернення Покупцем Обладнання в строки, передбачені п. 3.1. даного Додатку (в т.ч. з підстав його вилучення контролюючими чи правоохоронними органами), та/або у зв?язку з неможливістю його повернення Постачальником внаслідок вчинення Покупцем неправомірних дій, що перешкоджають його вивезенню (в т.ч., але не виключно, внаслідок ненадання представникам Постачальника доступу до приміщення де встановлено (знаходиться) Обладнання або доступу до самого Обладнання, вчинення Покупцем/його працівниками перешкод у відключені, демонтажі або винесенні Обладнання, перешкоджанні у заїзді/виїзді автотранспорту Постачальника та вивезенні Обладнання з торговельної точки Покупця) - таке Обладнання вважається втраченим та Покупець зобов?язується відшкодувати Постачальнику розмір заставної вартості Обладнання, визначений у відповідному «Акті приймання-передачі Обладнання в користування», станом на дату передачі такого обладнання у користування Покупцеві. При цьому, з моменту переді Обладнання у користування Покупцеві та до моменту його повернення Постачальникові, розмір заставної вартості Обладнання вважається узгодженим та безспірним розміром заборгованості Покупця перед Постачальником, та у випадку втрати чи знищення Обладнання, Постачальник вправі звернути стягання на дану заборгованість. 
24.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) складено та підписано акт № 514 приймання-передачі обладнання в користування до договору поставки № 6797 від 13,03.2025, відповідно до якого покупцю (відповідачу) було передано у тимчасове безоплатне користування обладнання, а саме: холодильна шафа вітрина Frigoglass Super 9 з інф. про Львівську пивоварню ЛВС, інвентарний № F512220; в кількості 1 шт.; заставною вартістю 15 673,92 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на суму 9 675, 40 грн, що підтверджується видатковою накладною № ВДС-051354 від 19.08.2025, яка підписана представниками сторін та скріплена печаткою позивача, а також товарно-транспортними накладними, податковими накладними та квитанціями про реєстрацію податкових накладних.
Проте, відповідач виконав свої грошові зобов`язання з порушенням строків встановлених договором, а саме п. 3.4., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, відповідно до якої 05.02.2026 відповідач перерахував позивачу кошти у сумі 9 675, 40 грн.
Крім того, позивачем на адресу відповідача направлялась вимога б/н від 24.12.2025, в якій позивач зазначив, що відповідач не виконує свої зобов`язання з погашення заборгованості, магазин відповідача зачинено, відповідачем припинено діяльність як фізичної особи-підприємця, у зв`язку з чим позивач просив відповідача протягом 5 робочих днів повернути передане обладнання - холодильну шафу вітрину Frigoglass Super 9 з інф. про Львівську пивоварню ЛВС (інвентарний № F512220; в кількості 1 шт.; заставною вартістю 15 673,92 грн.), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною АТ "Укрпошта" № 0405300537758 від 24.12.2025, фіскальним чеком від 24.12.2025. Проте, згідно з інформацією, розміщеною на офіційному вебсайті Укрпошти, вимога позивача 08.01.2026 була повернута відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 
Тож, станом на дату звернення позивача до суду, відповідач не повернув позивачу обладнання.
Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобов`язання, а тому просить суд стягнути з відповідача 1 224,40 грн. - пені за період з 27.08.2025 по 22.01.2026, 175,19 грн - інфляційні втрати за період з 27.08.2025 по 22.01.2026 та 987,42 грн. - 25 % річних за період з 27.08.2025 по 22.01.2026.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 15 673,92 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неповерненням переданого за договором поставки обладнання.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) припинена з 10.12.2025.
При розгляді даної справи судом враховану правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, в якій зазначено, що за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. 
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 6797 від 13,03.2025, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.
Так, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар на суму 9 675, 40 грн, що підтверджується видатковою накладною № ВДС-051354 від 19.08.2025, яка підписана представниками сторін та скріплена печаткою позивача, а також товарно-транспортними накладними, податковими накладними та квитанціями про реєстрацію податкових накладних.
Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. 
Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Проте, відповідач виконав свої грошові зобов`язання з порушенням строків встановлених договором, а саме п. 3.4., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, відповідно до якої 05.02.2026 відповідач перерахував позивачу кошти у сумі 9 675, 40 грн.
Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно п. 3.4. договору, покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару протягом (не пізніше) 7 (семи) календарних днів з моменту передачі такої партії товару. До моменту проведення покупцем розрахунку за попередньо замовлену (отриману) партію товару у вказаний вище строк, відвантаження товарів і прийняття заявок постачальником не здійснюється та постачальник має право зупинити наступні поставки товару, до моменту повного погашення заборгованості за попередньо поставлений товар.
Таким чином, враховуючи умови п. 3.4. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що за видатковою накладною № ВДС-051354 від 19.08.2025 на суму 9 675, 40 грн строк оплати настав 26.08.2025 та, починаючи з 27.08.2025 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання;
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За умовами п. 5.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 25 % річних.
Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.
При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).
Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року). 
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.
Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку пені, 25% річних та інфляційних втрат і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідний період прострочення.
Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, в силу положень ст.ст. 611, 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню з відповідача 1 224,40 грн. - пені за період з 27.08.2025 по 22.01.2026, 175,19 грн - інфляційні втрати за період з 27.08.2025 по 22.01.2026 та 987,42 грн. - 25 % річних за період з 27.08.2025 по 22.01.2026.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 15 673,92 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неповерненням переданого за договором поставки обладнання, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, за актом № 514 приймання-передачі обладнання в користування від 24.03.2025 до договору поставки № 6797 від 13.03.2025, Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" було передано відповідачу у тимчасове безоплатне користування обладнання, а саме: холодильна шафа вітрина Frigoglass Super 9 з інф. про Львівську пивоварню ЛВС, інвентарний № F512220; в кількості 1 шт.; заставною вартістю 15 673,92 грн.
У п. 1.4. додатку до договору, сторони погодили, що передача обладнання покупцю здійснюється виключно з метою привернення уваги кінцевих споживачів продукції (товарів), що поставляються ТОВ "ІНГ-ТРАНС", як постачальником, за договором поставки № 6797 від 13.03.2025 та її реалізації покупцем товарів (продукції), - цільове призначення обладнання. Покупцю забороняється використовувати обладнання для інших цілей ніж передбачено цим додатком, будь-яким чином видозмінювати обладнання та без згоди постачальника здійснювати його переміщення (демонтаж чи відключення).
Згідно з підпунктом 2.3.7 пункту 2.3 додатку, постачальник має право у будь який момент витребувати у Покупця передане останньому Обладнання повністю або частково, на підставі письмової вимоги (в тому числі, але не виключно, в разі наявності загрози Обладнанню, припинення господарської діяльності Сторін, погіршення фінансового стану Покупця, погіршення (пошкодження) обладнання, тощо). 
Враховуючи, що за відповідачем виникла заборгованість за поставлений позивачем товар, а також 10.12.2025 відповідачем було припинено діяльність як фізичної особи-підприємця, а обладнання було передане позивачем для реалізації продукції поставленої за договором поставки № 6797 від 13.03.2025, відповідно позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу б/н від 24.12.2025, в якій позивач просив відповідача протягом 5 робочих днів повернути передане обладнання - холодильну шафу вітрину Frigoglass Super 9 з інф. про Львівську пивоварню ЛВС (інвентарний № F512220; в кількості 1 шт.; заставною вартістю 15 673,92 грн.), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною АТ "Укрпошта" № 0405300537758 від 24.12.2025, фіскальним чеком від 24.12.2025. 
Проте, згідно відстеженням пересилання поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 0405300537758 на офіційному вебсайті Укрпошти, вимогу позивача 08.01.2026 було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 
Так, за умовами п. 3.2 додатку, постачальник інформує покупця про повернення Обладнання за його вимогою, шляхом направлення відповідного рекомендованого листа чи іншого поштового відправлення на адресу Покупця та/або за допомогою служб кур?єрської доставки чи особистого вручення повідомлення/вимоги Покупцю під розписку, за адресою Покупця, що зазначеною в цьому Додатку та/або отримана з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, вимога про повернення Обладнання вважаються отриманими Покупцем, зокрема у день повернення письмової вимоги Постачальника у зв?язку з її неотриманням.
Тож, вимога вважається отриманою відповідачем 08.01.2026. 
У п. 4.3. додатку до договору сторони погодили, що у випадку неповернення Покупцем Обладнання в строки, передбачені п. 3.1. даного Додатку - таке Обладнання вважається втраченим та Покупець зобов?язується відшкодувати Постачальнику розмір заставної вартості Обладнання, визначений у відповідному «Акті приймання-передачі Обладнання в користування», станом на дату передачі такого обладнання у користування Покупцеві. При цьому, з моменту переді Обладнання у користування Покупцеві та до моменту його повернення Постачальникові, розмір заставної вартості Обладнання вважається узгодженим та безспірним розміром заборгованості Покупця перед Постачальником, та у випадку втрати чи знищення Обладнання, Постачальник вправі звернути стягання на дану заборгованість. 
Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 
Таким чином, враховуючи що відповідач не повернув позивачу обладнання у строки передбачені п. 3.1. додатку до договору, у зв`язку з чим таке обладнання вважається втраченим відповідачем, відтак за умовами укладеного між сторонами додатку до договору, у відповідача виник обов`язок з відшкодування позивачу розміру заставної вартості такого Обладнання, яка відповідно до акту № 514 приймання-передачі обладнання в користування від 24.03.2025 до договору поставки № 6797 від 13,03.2025 становить 15 673, 92 грн., тож вимога в цій частині також підлягає задоволенню.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" - задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» (вул. Січових Стрільців, буд. 21, м. Київ, 04050) , ідентифікаційний код - 39958625) 15 673 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн 92 коп. -заборгованості, у зв`язку з неповерненням переданого за договором поставки обладнання, 1 224 (одну тисячу двісті двадцять чотири) грн 40 коп. - пені, 175 (сто сімдесят п`ять) грн 19 коп. - інфляційних втрат, 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) грн 42 коп. - 25 % річних та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. - судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. О. Щербаков