П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29586/25 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса заяву адвоката Марченко П.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/29586/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач №1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач №2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" від серпня 2025 р., в частині що стосується призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 . Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 227 від 05.08.2025 року в частині призначення на посаду та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, адвокат Марченко П.В. в інтересах позивача звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог позивача в цій частині. 
За результатами розгляду вказаної апеляційної скарги, 31 березня 2026 року П`ятий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу адвоката Марченко П.В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 з військового обліку військовозобов`язаних. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , в особі уповноважених осіб, виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року залишено без змін. 
07 квітня 2026 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява адвоката Марченко П.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/29586/25, в якій заявник просить суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_6 та Військової частини НОМЕР_1 судові витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 51 096 грн 00 коп.
До вказаної заяви також було додано копію Договору про надання правничої допомоги №110825-3 від 11.08.2025 р. та Додаток № 2 від 12.12.2025 до нього, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №3 від 01.04.2026 р., копію рахунка-фактури №7 від 12.12.2025 р. на суму 51096 грн. 00 коп., копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2.443354929.1 від 12.12.2025 р. на суму 51096 грн. 00 коп.
Розглянувши доводи заяви апелянта та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
В даному випадку, судом апеляційної інстанції не було проведено розподіл судових витрат, отже в цій частині питання залишилося не вирішеним, що дає підстави для постановлення додаткового рішення з метою усунення неповноти судового рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Переглядаючи рішення суду в апеляційному порядку за скаргою адвоката Марченко П.В. в інтересах ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5450,40 грн.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем оскаржувалося рішення суду першої інстанції частково, а саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 2 п.3 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI, у редакції станом на момент подання позову, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, була встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст. 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно положень ч.3 ст.6 Закону № 3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву було направлено до суду першої інстанції у 2025 році, позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, отже ставка судового збору за подання апеляційної скарги в даному випадку становить 2422,40 грн. х 150% х 0,8 = 2906,88 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судовий збір у загальній сумі 2906,88 грн. Водночас, оскільки судом апеляційної інстанції задоволено по одній позовній вимозі до кожного з відповідачів, судовий збір у загальній сумі 2906,88 грн. підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах. 
Таким чином, з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1453,44 грн з кожного відповідача.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.
Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
У відповідності до положень частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Апеляційний суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, до суду було надано копію Договору про надання правничої допомоги №110825-3 від 11.08.2025 р. та Додаток № 2 від 12.12.2025 до нього, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №3 від 01.04.2026 р., копію рахунка-фактури №7 від 12.12.2025 р. на суму 51096 грн. 00 коп., копію платіжної інструкції №1.460260589.1 від 23.12.2025 р. по сплаті судового збору на суму 5450,40 грн. та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2.443354929.1 від 12.12.2025 р. на суму 51096 грн. 00 коп.
Так, Додатком №2 від 12.12.2025 р. до Договору про надання правничої допомоги №110825-3 встановлено, що адвокатом Марченко П.В. було надано наступні послуги:
- Підготовка та подача апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції;
- Підготовка та подача заяв по суті справи та інших процесуальних документів, які є необхідними для розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції;
- Представництво інтересів клієнта під час розгляду судом апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції;
- Підготовка та подача до суду заяв про видачу тексту судового рішення та направлення такого рішення до органів виконання;
- Підготовка та подача адвокатських запитів до органів виконання (за потреби).
Водночас, колегія суддів, проаналізувавши всі наявні матеріали справи на предмет фактичного вчинення дій, зазначених у Додатку №2, вказує про таке.
Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). На підставі цього, послуга у вигляді представництва інтересів клієнта під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції не могла бути надана адвокатом фактично і не підпадає під критерій реальності судових витрат. 
Щодо підготовки та подачі «інших заяв по суті справи та процесуальних документів», колегія суддів зазначає, що адвокатом до П`ятого апеляційного адміністративного суду було подано, поміж заяви про ухвалення додаткового рішення, заяви про ознайомлення з матеріалами справи та про видачу копії судового рішення, які за своєю правовою природою є заявами з процесуальних питань у розумінні КАС України і за своїм змістом є технічними діями, які спрямовані на реалізацію процесуальних прав учасників справи. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що представник позивача брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції в якості адвоката позивача, а тому була до подачі заяви про ознайомлення з матеріалами справи обізнана із обсягом справи, її змістом та позиціями відповідачів. 
За таких обставин, підготовка та направлення до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи, на думку колегії суддів, не вимагала від адвоката здійснення додаткового правового аналізу чи значних інтелектуальних зусиль. 
Стосовно підготовки та подачі адвокатських запитів до органів виконання та заяви про видачу копії судового рішення та направлення такого рішення до органів виконання, колегія суддів зауважує, що зазначені дії стосуються самостійної стадії адміністративного судочинства – стадії виконання судового рішення, а тому витрати, пов`язані з майбутнім виконанням рішення, не входять до складу судових витрат, що підлягають розподілу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів також вважає за необхідним зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд апеляційної інстанції наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла переконання, що заявлений позивачем розмір судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, не є пропорційним та підлягає зменшенню.
Зокрема, апеляційний суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності, розгляд якої в суді апеляційної інстанції здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, до того ж, перелічені у Додатку №2 послуги здебільшого мають технічний, допоміжний характер, або взагалі не вчинялися представником у межах даної справи, що свідчить про необґрунтованість та неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі вищезазначеного, апеляційний суд наголошує, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51096 грн. 00 коп. в суді апеляційної інстанції є очевидно не співмірними зі складністю справи.
Колегія суддів зауважує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Разом із тим, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3000,00 грн.
При цьому, враховуючи, що за результатами апеляційного розгляду вимоги позивача було задоволено стосовно кожного з двох відповідачів, колегія суддів вважає за необхідне покласти витрати на професійну правничу допомогу на обох відповідачів у рівних частинах. Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Марченко П.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/29586/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову по справі №420/29586/25, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1453,44 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1453,44 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).
В іншій частині вимог заяви адвоката Марченко П.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/29586/25 – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька