Справа №461/1161/26
Провадження №3/461/608/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю прокурора Бедрій Г.І., особи відносно якої складено протоколи  ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

 
встановив:

 
ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 02.07.2025 року о 22:43 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік (після звільнення).
ОСОБА_1  у судовому засіданні факт вчиненого правопорушення визнав, зазначив що зробив висновки та шкодує про вчинене. 
Прокурор у судовому засіданні протоколи підтримала.
Заслухавши думку особи відносно якої складений протокол та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Судом встановлено, що відповідно до наказу державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» №45/ОС-23 від 10.04.2023  ОСОБА_1  призначено молодшим інспектором 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи Львівська установа виконання покарань (№19)».
Згідно наказу державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» №80/ОС-24 від 12.08.2024 звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України сержанта внутрішньої служби  ОСОБА_1  з 10.10.2024. 
Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,  ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 02.07.2025 року о 22:43 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік (після звільнення).
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», згідно якого доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Факт вказаних порушень чинного законодавства доводиться наступними дослідженими в ході розгляду справи доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення № 229 від 04 лютого 2026 року;
-письмовими поясненнями  ОСОБА_1  наведеними у вказаному протоколі; 
- копіями наказів державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 10.04.2023 №45/ОС-23 «По особовому складу», №80/ОС-24 від 12.08.2024 «По особовому складу»;
- копією рекомендації для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, як суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень передбачених Законом України «Про запобігання корупції» з підписом про ознайомлення  ОСОБА_2 ;
- копією послужного списку  ОСОБА_1 ;
- послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчини  ОСОБА_1 , період 01.01.2025 – 03.07.2025;
-витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо  ОСОБА_1 ;
-усними поясненнями  ОСОБА_1  наданими у судовому засіданні.
Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими, узгоджуються з поясненнями  ОСОБА_1  у судовому засіданні, доводять обов`язок в особи подати відповідні декларації та факти несвоєчасної їх подачі.
Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена належним чином.
За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, з врахуванням даних про особу  ОСОБА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, тобто стягнення в межах санкції відповідної статті КУпАП.
Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у визначеному розмірі.
Керуючись ст. 172-6, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», 
постановив:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 гривень судового збору.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.  У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.  Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.  У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.  
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. 
Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя  В.В. Стрельбицький