ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/2557/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:
позивача - не з`явилися,
відповідача - Салькової І. А. (у порядку самопредставництва),

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025 у справі
за позовом ОСОБА_1 
до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради
про внесення змін до договору від 09.10.2023 № 348/А

Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.  ОСОБА_1 (з урахуванням уточнень позовних вимог) звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з позовом про внесення змін до договору № 348/А купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення за результатами електронного аукціону з умовами, укладеного 09.10.2023 між Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 , включивши пункт 12.2 до розділу 12 договору з таким змістом: "12.2. Збереження профілю Об`єкта нерухомості за цим Договором терміном до 09.07.2024".
2. Позов обґрунтовано тим, що строк виконання зобов`язань за такими договорами прямо передбачений у частині 3 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (тут і далі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), а невизначеність строку у договорі може створити перешкоди у праві позивача вільно користуватись своїм нерухомим майном.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 (суддя Бажанова Ю. А.) позов задоволено повністю.
Рішення суд першої інстанції мотивовано тим, що:
- за умовами пункту 5.3 договору передбачений обов`язок покупця щодо збереження профілю об`єкта нерухомості, однак відповідний строк договором не встановлений;
- спеціальне законодавство - стаття 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачає максимальний строк виконання зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань - такий строк не повинен перевищувати п`яти років, за винятком тих, для яких Фондом державного майна України за поданням аукціонної комісії може бути встановлено інший строк виконання зобов`язань;
- враховуючи, що об`єкт малої приватизації - нежитлове приміщення (філія амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1) не використовувався за призначенням більше 3-х років до початку його реалізації, а також зважаючи на економічну та військову ситуацію у країні та близькість міста Дніпро до бойових дій, невизначеність майбутнього, загрозу постійних обстрілів у Дніпрі та ризиків руйнації, а також враховуючи поважний вік ОСОБА_1 , вважає оптимальним визначити та погодити строк виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта приватизації щодо збереження його профілю у термін до 09.07.2024.
На думку суду першої інстанції, строк збереження профілю об`єкта приватизації, запропонований позивачем, не суперечить вимогам Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна"; Вовк Ольгою Петрівною дотримано процедуру внесення змін до спірного договору згідно з Порядком внесення змін до договорів купівлі-продажу державного (комунального) майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 18.10.2018 № 1328.
При цьому господарський суд враховував, що положеннями статті 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" встановлено неможливість внесення змін до договору купівлі-продажу, укладених у процесі приватизації шляхом зменшення відповідальності покупця за невиконання ним зобов`язань. Однак встановлення строку щодо виконання позивачем зобов`язань зі збереження профілю об`єкта приватизації не зменшує відповідальність за договором купівлі-продажу, а лише уточнює умови спірного договору щодо строку виконання зобов`язань за цим договором.
4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025 (судді: Верхогляд Т. А. - головуючий, Іванов О. Г., Парусніков Ю. Б.) рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 скасовано; у задоволенні позову відмовлено.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції , вирішуючи заявлений спір, не застосував норми цивільного законодавства, які передбачають особливі випадки внесення змін до договору за відсутності згоди на це іншої сторони. У цьому випадку позивачкою підстави для внесення змін до договору у примусовому порядку, шляхом ухвалення судового рішення, не доведено.
Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на те, що зміст частини 4 статті 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" додатково встановлює вимоги щодо приватизації об`єктів соціально-культурного призначення. Зокрема, у зазначеній нормі встановлено можливість приватизації таких об`єктів з умовою збереження профілю діяльності. Згідно з приписами Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" у сукупності із доказами, наданими до матеріалів справи, суд апеляційної інстанції встановив обставини приналежності спірного майна до об`єктів соціально-культурного призначення. Відповідно до частини 3 статті 21 зазначеного Закону в інформаційному повідомленні про приватизацію державного або комунального майна обов`язково зазначаються умови продажу та/ або експлуатації об`єкта приватизації. Таким чином, позивачка була обізнана про умови продажу зазначеного об`єкта майна, зокрема, що об`єкт продається на умовах "збереження профілю об`єкта приватизації".
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі Вовк Ольга Петрівна просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 залишити в силі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
6. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував положення статей 5, 15, 26, 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/3182/20, від 01.11.2022 у справі № 911/1385/21, від 03.09.2024 у справі № 918/430/23.
На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник посилається на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування статті 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" в частині граничного терміну здійснення контролю органом приватизації, щодо виконання умов договору - у цьому випадку "збереження профілю об`єкта приватизації" за відсутності строку у договору купівлі-продажу.
Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи
7. Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.
Розгляд справи Верховним Судом 
8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Вовк Ольги Петрівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025 у справі № 904/2557/24 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на 24.02.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
9. 09.10.2023 між Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір № 348/А купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення за результатами електронного аукціону з умовами.
10. Предметом договору є об`єкт малої приватизації - нежитлове приміщення (філія амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт приватизації).
11. Об`єкт приватизації - в житловому будинку літ. А-10 на першому поверсі приміщення № 313 (філія амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1), ганок літ. А. Загальна площа 103,8 м2 (пункт 1.2 договору купівлі-продажу).
12. Згідно з пунктом 5.3 договору купівлі-продажу з моменту переходу права власності покупець зобов`язаний виконати умови продажу об`єкта приватизації (передбачені умовами аукціону), а саме: підпункт 5.3.1 збереження профілю об`єкта приватизації.
13. Пунктом 12.1 договору купівлі-продажу передбачено, що об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Висоцького, 2, приміщення 313, приватизується шляхом продажу на аукціоні зі збереженням його профілю.
14. Листом від 20.05.2024 вх. № 7/1057 Вовк Ольга Петрівна запропонувала Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради встановити та уточнити строк виконання зобов`язання щодо збереження профілю об`єкта приватизації в порядку Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", наказу Фонду державного майна від 18.10.2018 № 1328 "Про затвердження Порядку внесення змін до договорів купівлі-продажу державного (комунального) майна", укласти договір про внесення змін до договору від 09.10.2023 № 348/А в частині уточнення строку виконання зобов`язання щодо збереження профілю об`єкта приватизації.
Позивачка також надала відповідачу проект додаткової угоди, в якій, зокрема, запропонувала доповнити договір пунктом 12.2 такого змісту: "Збереження профілю Об`єкта нерухомості за цим Договором терміном до 09.07.2024".
15. Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради листом від 03.06.2024 вих. № 10/5-939 відмовив у внесенні змін до договору № 348/А купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення за результатами електронного аукціону з умовами.
16. ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на відмову Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у внесенні змін до договору № 348/А купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення за результатами електронного аукціону з умовами в частині визначення строку збереження профілю об`єкта приватизації до 09.07.2024, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.
Позиція Верховного Суду
17. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав. 
19. Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
20. Положеннями статті 651 цього Кодексу передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 наголосила, що порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору".
Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.
22. Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, зокрема і порядок зміни договорів купівлі-продажу державного і комунального майна, визначає Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". 
23. Згідно зі статтею 1 цього Закону приватизація державного або комунального майна (приватизація) - це платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями; аукціон з умовами - спосіб продажу об`єкта приватизації, за яким власником об`єкта приватизації стає покупець, що в ході торгів запропонував за нього найвищу ціну і взяв на себе зобов`язання виконати умови продажу об`єкта приватизації;
24. У статті 2 зазначеного Закону законодавець передбачив, що приватизація здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; продажу об`єктів приватизації з урахуванням особливостей таких об`єктів; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного та достовірного інформування про об`єкти приватизації та порядок їх приватизації; забезпечення конкурентних умов приватизації.
25. За змістом частин 1, 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації поділяються на об`єкти малої приватизації та об`єкти великої приватизації.
До об`єктів малої приватизації належать, зокрема, об`єкти соціально-культурного призначення.
До об`єктів соціально-культурного призначення належать об`єкти освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, туризму, мистецтва і преси, телебачення, радіомовлення, видавничої справи; санаторно-курортні заклади, будинки і табори відпочинку, профілакторії; інші об`єкти, призначені для задоволення соціальних та культурних потреб громадян незалежно від вартості майна; об`єкти соціально-культурного призначення, що не включені до статутного капіталу господарських товариств; 5) пакети акцій акціонерного товариства, утвореного у процесі приватизації або корпоратизації, акції (частки), що належать державі у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності та розташованих на території України або за її межами, крім пакетів акцій акціонерних товариств, що належать до об`єктів великої приватизації; 6) інші об`єкти, що не належать до об`єктів великої приватизації.
26. Порядок продажу об`єктів малої приватизації регулює статтею 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". Так, за змістом частин 1, 4 цієї статті об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Для продажу об`єктів малої приватизації державними органами приватизації, органом місцевого самоврядування протягом 10 робочих днів з дня прийняття рішення про приватизацію об`єкта утворюється аукціонна комісія, діяльність якої регулюється положенням, що затверджується Фондом державного майна України, органом місцевого самоврядування. Аукціонна комісія розробляє умови продажу, що затверджуються органами приватизації. Об`єкти соціально-культурного призначення приватизуються з умовою збереження профілю діяльності. Об`єкти соціально-культурного призначення, що не функціонують більше трьох років або перебувають в аварійному стані, можуть бути перепрофільовані, крім закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та паралімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних закладів.
27. Верховний Суд звертає увагу на те, що внесення змін до договору за рішенням суду є виключною мірою, яка пов`язана з втручанням суду в свободу договору, господарську діяльність сторін, і таке втручання може відбуватися лише у разі виникнення значного і вочевидь несправедливого дисбалансу між інтересами сторін внаслідок зміни обставин.
28. Зміни, які позивач просив суд внести до договору (збереження профілю об`єкта нерухомості за цим договором до дати, запропонованої позивачем), спрямовані на захист інтересів виключно позивача як покупця за цим договором, але не враховують інтересів територіальної громади як продавця об`єкта соціально-культурного призначення.
29. Доводи позивача про те, що об`єкти соціально-культурного призначення, що не функціонують більше трьох років або перебувають в аварійному стані, можуть бути перепрофільовані, не є категоричним обов`язком для перепрофілювання.
30. При цьому Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна" не передбачає випадків обов`язкового визначення строку збереження профілю на вимогу однієї із сторін, в тому числі шляхом звернення до суду, тому Верховний Суд доходить висновку, що така зміна має відбуватись за волевиявленням обох сторін, а сама норма не надає одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку.
Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України
31. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неврахування апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваної постанови висновків щодо застосування положень статей 5, 15, 26, 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", викладених у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/3182/20, від 01.11.2022 у справі № 911/1385/21, від 03.09.2024 у справі № 918/430/23, з огляду на таке.
32. За змістом пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини другої цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
33. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено в пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).
34. При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
35. Так, на відміну від цієї справи, у справі № 908/3182/20, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, предметом позову були вимоги про визнання виконаним договору та зобов`язання РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях зняти договір купівлі-продажу об`єкта державної власності групи Ж єдиного майнового комплексу з контролю. 
36. Предметом спору у справі № 911/1385/21, на яку також посилається скаржник у касаційній скарзі, є визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 10.02.2021 № 25 "Про приватизацію шляхом викупу об`єкта малої приватизації - об`єкт незавершеного будівництва за адресою: Київська область, смт Баришівка, вул. Київський шлях, 126/1"; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва від 11.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 559, укладеного між Виконавчим комітетом Баришівської селищної ради та ТОВ "ЕЙЧ ЕМ БІ ГРУП"; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва.
37. Предметом спору у справі № 918/430/23, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, є визнання недійсними електронного аукціону, договору та зобов`язання повернути майно.
38. Отже, у зазначених скаржником справах Верховний Суд не формулював висновку щодо можливості/неможливості внесення змін у договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення за результатами електронного аукціону з умовами.
39. Наведене вище переконливо свідчить як про різні фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, так і про їх неоднакове правове регулювання в справах №№ 908/3182/20, 911/1385/21, 918/430/23 і в цій справі, у зв`язку з чим немає підстав для висновку про подібність правовідносин у зазначених справах.
Таким чином, за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями правовідносини у справах №№ 908/3182/20, 911/1385/21, 918/430/23 та у справі № 904/2557/24, що наразі розглядається, не є подібними з огляду на істотні відмінності в нормативно-правовому регулюванні прав та обов`язків сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин, і, як наслідок, виключає застосування наведених скаржником правових висновків як нерелевантних для вирішення цього спору.
40. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, в зв`язку з чим касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у частині зазначеної підстави підлягає закриттю згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України
41. Колегія суддів не бере до уваги твердження скаржника про відсутність на теперішній час висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" в подібних правовідносинах (у контексті граничного терміну здійснення контролю органом приватизації щодо виконання умов договору) з огляду на таке.
42. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зміст зазначеної процесуальної норми свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
43. У пункті 133 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України:
"У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися".
Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/800/19 та від 13.04.2021 у справі № 910/17693/19 (пункт 25).
44. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
45. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
46. Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
47. Як свідчить зміст оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій досліджували та оцінювали доводи учасників справи через призму предмету, підстав позову та кола доказування, які входять у такій категорії справ.
48. Так, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачкою підстав для внесення змін до договору у примусовому порядку, шляхом ухвалення судового рішення, не доведено.
49. При цьому суди не вирішували питання здійснення державними органами приватизації контролю за виконанням умов договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, які регулюються положеннями статті 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
50. З огляду на викладене Верховний Суд не вбачає підстав для формування висновку із зазначеного скаржником питання в спірних правовідносинах у справі, яка розглядається, оскільки положення статті 27 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" не регулюють підстави для зміни договору в судовому порядку.
51. Таким чином, наведена позивачем у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження, а тому немає підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
52. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
53. З огляду на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у частині зазначеної підстави касаційного оскарження.
54. У свою чергу інша зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови із зазначеної підстави.
55. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, як наслідок, оскаржувану постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
56. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
57. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
58. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваної постанови.
Розподіл судових витрат
59. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.
Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025 у справі № 904/2557/24 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді  Т. Б. Дроботова 

Н. О. Багай