СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2128/25
Провадження № 2/306/225/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого - судді Вінер Е.А.
з секретарем Чубірка О.А.
представника позивача Козар М.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві цивільну справу за позовом адвоката Козар Миколи Михайловича ( адреса: с.Оленьово,1 Мукачівського району Закарпатської області), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на земельну ділянку 

В С Т А Н О В И В :
Адвокат Козар М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку посилаючись на те, що відповідно до договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.08.2007 року укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» від 12.09.2023 року, він став новим кредитором по відношенню до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором CNL-801/059/2007 від 15.08.2007 року. Договір посвідчено у приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Баранова Ж.В. зареєстровано в реєстрі за № 825. Згідно договору до ОСОБА_1 перейшло право іпотекодержателя за договором іпотеки та зареєстровано право власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 на підставі вищезазначеного договору. При оформлені права власності на об`єкт нерухомості на підставі договору позивачу стало відомо, що за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку під будинком за кадастровим номером № 2124010100:01:003:0020, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Звернувшись до відділу земельних ресурсів Свалявської міської ради він отримав інформацію, що дійсно земельна ділянка зареєстрована, має присвоєний кадастровий номер та отримав копію експлікацію земельної ділянки площею 0,0462 га. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , відмовляється передати позивачу у власність земельну ділянку у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, який розміщений на земельній ділянці. Свою згоду на продаж права власності на житловий будинок відповідач висловив передавши будівлю в іпотеку під забезпечення зобов`язання перед кредитором, однак надалі ухиляється від здійснення переходу права власності за земельну ділянку. В зв"язку з вищевикладеним просить визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0462 га., за кадастровим номером № 2124010100:01:003:0020, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - розташованої за адресою АДРЕСА_1 . 
Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року справу № 306/2128/25 (провадження № 2/306/1324/25) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 14).
25 листопада 2025 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 15).
В судовому засіданні адвокат позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з"явилася.
Заслухавши пояснення адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гойс Л.П., укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» від 15 вересня 2023 року, ОСОБА_1 став новим кредитором за кредитним договором СNL-801/059/2007 від 15.08.2007 року, до якого переходять всі права первісного кредитора, як сторони за Договором забезпечення в обсягах та на умовах що існують на момент набрання чинності цим Договором та відповідно до норм чинного законодавства. Договір посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Барановою Ж.В., зареєстровано в реєстрі за № 825 (а.с.7).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 352222380 від 28.10.2023 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку садибного типу, загальною площею 188,7 кв.м по АДРЕСА_1 (а.с.8).
Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.11.2025 року вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0,0462 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд за кадастровим номером № 2124010100:01:003:0020, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване 11 березня 2016 року за ОСОБА_2 (а.с.9).
Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.
Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.
Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
Відповідно до ст. 377 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).
Згідно ст.120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).
Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Відповідно до положень ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
За ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.
Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користуванні.
Відповідно до статті 152 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Статтею 5 ЦПК України та ст. 16 ЦК України, згідно яких здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушеннянею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Крім цього, як вбачається із правової позиції Великої палати Верховного Суду, у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, провадження № 12-158 гс18 вбачаться, що право або інтерес позивача, який вважає себе власником майна, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч.2ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
В судовому засіданні не здобуто доказів та адвокатом позивача не надано доказів, що право власності на земельну ділянку площею 0,0462 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд за кадастровим номером №2124010100:01:003:0020, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване 11 березня 2016 року за ОСОБА_2 є припинене, скасоване чи знято з державної реєстрації прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи наведене,  в задоволенні позову адвоката Козар Миколи Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити. 
Керуючись ст. 12, 13, 76, 80, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В : 

В задоволенні позову адвоката Козар Миколи Михайловича ( адреса: с.Оленьово,1 Мукачівського району Закарпатської області), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 площею 0,0462 га, за кадастровим номером № 2124010100:01:003:0020, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - розташованої за адресою АДРЕСА_1 відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення судового рішення до Закарпатського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 21 квітня 2026 року.

Суддя Свалявського районного суду 
Закарпатської області  Е.А.Вінер